Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Dagmar Beňaková

NA ZÁPAD PO STOPÁCH CÍSAŘOVNY SISI

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou Grada
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 10 009. publikaci

Odpovědný redaktor Jakub Laxar
Jazyková úprava Ladislava Součková
Korektury Jan Kočudák
Návrh obálky, grafická úprava a sazba TypoText
Vytiskla tiskárna FINIDR, s.r.o., Český Těšín
První vydání, Praha 2025

© Grada Publishing, a. s., 2025
Text a fotografie © Dagmar Beňaková, 2025
Ilustrace obálky © ÖNB Vienna: Pk 4780, 2025

ISBN 978-80-271-7924-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-7923-7 (pdf)
ISBN 978-80-271-5340-4 (print)

„Chtěla bych,
aby se má duše vznesla k nebesům
maličkým otvorem v srdci.“

(Alžběta Rakouská)

ÚVOD

Ocísařovně Alžbětě Rakouské (1837–1898), rozené vévodkyni v Bavorsku, zvané doma Sisi, je všeobecně známo, že byla vášnivou cestovatelkou. Vídeňané (a můžeme si domyslet, že především ti českého původu) vtipkovali a namísto „Kaiserin“ (císařovna) nazývali ženu svého vladaře „Raiserin“, popřípadě „Reiserin“ (cestovatelka). Během svého života Sisi navštívila bezpočet turisticky atraktivních míst v Evropě, na Blízkém východě i v severní Africe. Mým snem vždy bylo vést čtenářky a čtenáře po jejích stopách. Tento sen se mi vydáním cestovatelské trilogie mapující místa jejích pobytů právě splnil.

V publikaci s názvem Toulky po stopách císařovny Sisi (Grada 2022) jsme poznali Bavorsko, kde se Alžběta narodila, kde strávila své dětství a kam se ráda vracela i jako dospělá: bavorské hlavní město Mnichov, magické Starnberské jezero, hory, lázně, zámky i městečka s bohatou historií. Následně jsme se přenesli do Rakouska, císařovniny nové vlasti, kam se přivdala. Její svatba s mladým, pohledným císařem Františkem Josefem I. se stala událostí číslo jedna 19. století. Plachá šestnáctiletá dívka se ze dne na den proměnila v mediální hvězdu. Tisk rozebíral její vzhled, šaty i účesy. V palácích a zámcích si však Sisi připadala jako ve zlaté kleci. Vídeňský Hofburg považovala za svůj žalář. V roli císařovny se nikdy necítila šťastná.

Kromě honosných sídel jsme v Toulkách po stopách císařovny Sisi navštívili také horské chaty a salaše v Alpách, kam Alžběta stoupala během svých náročných túr. Tady, daleko od lidí a na čerstvém vzduchu, čerpala sílu. Zavítali jsme rovněž do Českých zemí, které bývaly součástí mocnářství jejího manžela. Císařovnu sem zavedly nejen reprezentační povinnosti, ale i její lovecká vášeň. Absolvovala tu také jeden lázeňský pobyt. Možná překvapí, kolik zajímavých míst u nás spatřila. Velká pozornost byla v publikaci věnována Alžbětině milovanému venkovskému sídlu Gödöllő v Maďarsku a také jejím pobytům na Budínském hradě. V Uhersku strávila dohromady více než sedm let svého života a připomíná ji tu bezpočet soch. Zůstalo však mnoho míst této země, která Alžběta nenavštívila; většinu času totiž trávila v soukromých komnatách svého oblíbeného zámku, v sedle koně ve zdejší manéži a na honech v okolí. V knize jsme se podívali i do věhlasných lázní na území dnešního Slovenska (tehdejších Horních Uher). Stárnoucí a churavějící Sisi tu v tmavé zeleni zdejších lesů hledala útěchu po smrti svého jediného syna.

Ve volném pokračování zvaném Za sluncem po stopách císařovny Sisi (Grada 2023) jsme se s císařovnou Alžbětou přenesli do jižních krajů, k moři: na květinový ostrov Madeira v Atlantském oceánu i na další atraktivní místa v Portugalsku. Zavítali jsme do Španělska a na Mallorcu; tady měl svou haciendu v olivových hájích císařovnin oblíbený příbuzný, velký cestovatel Ludvík Salvátor. Podívali jsme se do Alžbětou zbožňovaného Řecka, na ostrov Korfu, kde si velká milovnice helénského světa nechala na kopci vysoko nad mořem vybudovat kopii antické vily – svůj snový palác Achilleion, vyzdobený mnoha artefakty a obklopený visutými zahradami, podobnými těm Semiramidiným v Babylonu. Vydali jsme se poznávat krásy Itálie, Francie (především Riviéry, ale i Paříže a Normandie) a také středomořských ostrovů Malty a Kypru. Zavítali jsme rovněž na území dnešního Rumunska, Slovinska, Chorvatska a Vatikánu. A pluli jsme s císařovnou na palubě jejích luxusních jachet i do zemí Blízkého východu a severní Afriky.

Vyprávěli jsme si o mnoha místech, která Alžběta navštívila, avšak knihy dosud vydané zdaleka nepojednávají o všech. A proto vznikl tento třetí díl toulek s názvem Na západ po stopách císařovny Sisi. V něm se vydáme na britské ostrovy a na území dnešního Irska, kde charismatická čtyřicetiletá Alžběta na vrcholu svých fyzických sil zářila coby hvězda parforsních honů a bavila se v kruhu svých loveckých přátel. Navštívíme také Nizozemsko, kam jezdila za svým fyzioterapeutem v době, kdy v důsledku nadměrného jezdění na koni trpěla ischiatickými a revmatickými bolestmi. Když se ze zdravotních důvodů nemohla své jezdecké vášni věnovat tak intenzivně, našla si činorodá Alžběta jinou zálibu: na břehu Severního moře začala skládat básně.

Alžběta a František Josef se rádi účastnili parforsních honů.

Nezapomeneme ani na Belgii, zemi, kde se korunní princ Rudolf, jediný syn císařských manželů, zasnoubil se Štěpánkou Belgickou. Alžběta si jela budoucí snachu prohlédnout.

Dále učiníme několik zastávek v Německu. Vrátíme se po časové ose o několik let nazpět a představíme si mladou, oslnivě krásnou císařovnu v Drážďanech na plese v jejím legendárním outfitu: v bílých šatech s hvězdičkami a s diamantovými hvězdami ve vlasech, upravených do jednoho ze Sisiných typických účesů. Portrét, na kterém byla v této róbě a s těmito šperky zachycena, přispěl k její nehynoucí slávě. Posléze zavítáme do německých lázeňských měst, kde se stárnoucí Alžběta léčila. Trpěla celou řadou neduhů. Sužovaly ji anémie, vodnatelnost, dna, ischias a revma, nesnesitelné bolesti hlavy i zad, zažívací potíže a problémy se srdcem.

Vydáme se také po stopách Heinricha Heineho, neboť císařovna tohoto německého romantického básníka nesmírně obdivovala a v jeho stylu sama veršovala. A naše společné cestování završíme ve Švýcarsku. Tuto alpskou zemi Sisi ráda a často navštěvovala především v posledních letech svého života. Tady, na břehu svého milovaného Ženevského jezera, které jí svou barvou připomínalo moře, nakonec našla smrt rukou anarchisty. Odhalíme okolnosti Alžbětina zavraždění – některé z nich budou překvapivé. V závěru publikace najdou milé čtenářky a milí čtenáři chronologický přehled všech pobytů této slavné turistky a nezkrotné rebelky, která vždy „plula proti proudu“.

Portrét Sisi od Hermanna Nigga, 1882.

Chtěla bych touto knihou potěšit příznivce historie, cestování i císařovny Sisi, zajímavé, rozporuplné dámy, žijící více svými fantaziemi a sny, minulostí a budoucností než přítomností, která ji tížila. Ženy, jež byla neustále v pohybu. Na útěku před vídeňským dvorem i svými chmurami a chorobami. Provokatérky, která svou dobu v mnohém předběhla a která se už za života, a ještě více po své tragické smrti stala legendou. Ráda bych milé čtenářky a čtenáře přenesla v prostoru i čase a nechala je na chvíli zapomenout na jejich vlastní starosti. Chtěla bych oživit příběh jedné lidské bytosti, jež se ve své době cítila nepochopena a jež se ve svém literárním odkazu (v poetickém deníku) obrací právě na nás, generace budoucí. „Nebylo duše, která by mi rozuměla,“ napsala. (ORSOUW, 2023, s. 184)

Alžbětin portrét bych ráda vykreslila za pomoci vzpomínek jejích současníků a dráhu jejího života zmapovala nejen slovem, ale i obrazem. Stejně jako my dnes zakládáme ze svých cest alba s fotografiemi, vytváříme fotoknihy, popřípadě ukládáme digitální snímky na disk počítače, sbírala i tato moderní císařovna fotografie, pohledy a obrázky všech míst, kam zavítala (a dokonce i těch, která osobně nenavštívila, ale která ji v regionu zaujala), a řadila je do svých proslulých alb: těch se do dnešních dnů zachovalo osmnáct, ale Sisi jich bezpochyby měla mnohem více. (Kromě snímků pamětihodností, přírodních krás a technických novinek – jako tunelů nebo železničních mostů – sbírala i fotografie proslulých krásek, významných nebo zajímavých lidí své doby a členů své vlastní rodiny.) Tři knihy toulek po jejích stopách mají svou bohatou obrazovou dokumentací navázat i na tuto Alžbětinu vášeň.

Koncept knižní trilogie chce pak připomenout mnohými opěvovanou a jinými kritizovanou, ale půvabnou a dodnes oblíbenou filmovou trilogii Sissi režiséra Ernsta Marischky, s Romy Schneiderovou v hlavní roli. Filmové dílo, jež vytvořilo idealizovaný obraz císařovny, bezpochyby přispělo k Alžbětině nesmrtelnosti. (Zatímco v názvu filmů se kvůli výslovnosti v němčině i románských jazycích psala dvě s, opravdová Sisi se podepisovala pouze s jedním.)

CÍSAŘOVNA NA HONECH AU MOŘE VANGLII

NA OSTROVĚ WIGHT – STEEPHILL CASTLE, VENTNOR, 1874

Sisi byla od útlého mládí vynikající aneohroženou jezdkyní na koni. Trénovala nejprve ve své bavorské vlasti anásledně vRakousku iMaďarsku. Ve svém nejoblíbenějším sídle, vuherském Gödöllő, často aráda pořádala hony na lišku po anglickém vzoru. To jí ale nestačilo. Když se od své mladší sestry Marie (celým jménem Marie Žofie), bývalé královny neapolské, dozvěděla oparforsních honech konaných na britských ostrovech, byla ve velkém pokušení sem zavítat. Počínajíc rokem 1873 si Marie na každou zimní loveckou sezónu pronajala nedaleko Althorpu, sídla lorda Spencera, za peníze bankovního domu Rothschildů luxusní dům aneustále lákala císařovnu, aby do Anglie také přijela. Možná zval Sisi do své vlasti iAlbert Edvard, princ zWalesu, syn královny Viktorie apozdější britský král Edvard VII., nazývaný ve své rodině „Bertie“, který roku 1873 dorazil do Vídně na světovou výstavu. Na tuto mimořádnou akci přijeli na pozvání Františka Josefa aAlžběty ipruský korunní princ Friedrich, zvaný „Fritz“, se svou manželkou Viktorií, vrodinném kruhu nazývanou „Vicky“, dcerou britské královny Viktorie asestrou Bertieho. Pruská korunní princezna Vicky za matkou často smanželem jezdila asportovně založenou císařovnu, sníž se přátelila, jistě na ostrovy lákala také.

Jízda na koni byla Alžbětinou velkou zálibou.

Alžběta, velká cestovatelka anáruživá jezdkyně na koni, se nenechala přemlouvat dlouho. Na hony ina Británii byla zvědavá ataké se toužila zase někdy podívat kmoři. Oddávat se jeho vlnám totiž neměla příležitost od svého dlouhého pobytu na Madeiře, Korfu av Benátkách vletech 1860–1862. Jako záminku využila křehké zdraví své nejmladší dcery Marie Valerie. Podobně se na její chatrné zdraví odvolávala, když chtěla na zimní období let 1870–1871 a1871–1872 uniknout vídeňskému dvoru do horského lázeňského městečka Merano. OValerii se ale opravdu do hloubi duše obávala. Prvorozená dcera Žofinka jí totiž zemřela vpouhých dvou letech acísařovna vžádném případě nechtěla přijít odalší dítě.

Vroce 1873 musela Alžběta dlouhou dobu pobývat vsídelním městě aabsolvovat velké množství reprezentačních povinností. Vdubnu se ve Vídni vdávala starší dcera císařského páru Gisela (byla to samozřejmě velká událost) a1. května otevírala Sisi sFrantiškem Josefem světovou výstavu. Výstava trvala až do 2. listopadu 1873 apo tu dobu přijímali císařští manželé (imladý korunní princ Rudolf) velké množství hostů zcelého světa. Přicestoval iperský šáh Násir al-Dín asvé setkání sAlžbětou, jíž byl naprosto fascinován, zaznamenal ve svém knižně vydaném deníku. Sisi pochopitelně nevydržela pobývat vsídelním městě až do skončení výstavy. Vlétě se odjela rekreovat do Payerbachu ado Ischlu ana podzim si nenechala ujít honební sezónu vGödöllő. Vprosinci 1873 se slavilo 25. výročí nástupu Františka Josefa na trůn. Is ním byla spjata celá řada společenských podniků, těch se ovšem Alžběta povětšinou neúčastnila.

Roky 1873 a1874 byly velice náročné především pro obyvatelstvo monarchie. Krachem na vídeňské burze vkvětnu 1873 započala hospodářská krize. Vtěchto letech také opět naplno propukla epidemie cholery, ato jak ve Vídni, tak vAlžbětině rodném Mnichově. Poté co Sisi vlednu 1874 navštívila vhlavním městě Bavorska dceru Giselu, svého zetě Leopolda ajejich čerstvě narozené miminko, svou první vnučku akmotřenku Alžbětu, neváhala zajít do špitálu snakaženými touto vysoce infekční anebezpečnou chorobou. Jednomu umírajícímu dokonce podala ruku, aby mu dodala útěchy. Alžbětina odvaha občas hraničila snezodpovědností. Zde svým činem ohrozila nejen život svůj, ale iživot své dvorní dámy abavorských příbuzných (pak se totiž hned vydala do Possenhofenu za matkou asourozenci).

Starší dceru Giselu provdala Sisi za Leopolda Bavorského.

Ze své babičkovské role Alžběta nadšená nebyla. Sice kompletně uhradila veškerou výbavu novorozeněte, ale smiminkem se dlouho těšit nechtěla. Své předčitatelce anejvětší přítelkyni Idě Ferenczyové napsala 12. ledna 1874 zMnichova: „Díky Bohu je den pryč. Hořko je mi zde zůstávat úplně osamělá as Nikým nemoci promluvit. Chybíš mi nevýslovně. Dnes byly křtiny, matka adítě jsou tak zdravé, že budou žít 100 let. To jen pro Tvé uklidnění, že mě tu jejich zdravotní stav nebude zdržovat.“ (MEYER, 2020, s. 87) Alžběta obecně neměla ráda miminka ajejich zápach. Tuto averzi kmaličkým dětem vní možná vzbudila smrt její prvorozené holčičky.

Po návratu do Vídně císařovnu opět čekaly reprezentační povinnosti. Nicméně vdobě nepřítomnosti císaře (pobýval tehdy na státní návštěvě vRusku) si ale dovolila inejrůznější eskapády. Na masopustní úterý vúnoru 1874 se novopečená babička (které bylo ovšem pouhých šestatřicet let!) vydala potají vpřevleku ajen ve společnosti své věrné Idy Ferenczyové na maškarní ples do sálu hudebního spolku. Císařovna si na sebe vzala žluté domino, černou masku lemovanou dlouhou černou krajkou arudou paruku, Ida si oblékla domino červené. Do tajemství byla kromě předčitatelky zasvěcena jen Alžbětina osobní kadeřnice Fanny Feifaliková akomorná Gabriela (německy Gabriele). Na bále navázala Sisi, která se nechala oslovovat právě jménem Gabriele, známost smladým státním úředníkem Friedrichem („Fritzem“) Pacherem von Theinburg. Sním si pak po léta tajně dopisovala, aniž mu prozradila svou pravou identitu. Nevinný flirt skončil, až když se Fritz oženil. Zatímco oficiální akce císařovnu nudily, během podobných eskapád sromantickým nádechem se královsky bavila.

Vlétě si jako obvykle chtěla užít „prázdniny“. Včervnu ačervenci pobývala Sisi srodinou na čerstvém horském vzduchu vlázních Ischl a28. července vyrazila (kzármutku císaře ikorunního prince) sšestiletou Marií Valerií apočetným doprovodem vlakem přes Salcburk aŠtrasburk (město si prohlédla), adále přes Paříž (zde se ale nezdržela) až do francouzského přístavu Le Havre; odtud vyplula na proslulý rekreační ostrov Wight. Kapitána parníku Bordeaux pana Whita, na jehož lodi výprava překonala kanál La Manche, odměnila Alžběta osobně – jak to měla ve zvyku – drahocenným masivním zlatým prstenem spatnácti brilianty; uhradila samozřejmě iveškeré náklady přepravy. Císařovna cestovala inkognito, pod svým obvyklým pseudonymem hraběnka Hohenembsová (což byl jeden zmnoha titulů, který jí opravdu náležel).

Loď zakotvila vpřístavu Ryde. Sisi toho dne (1. srpna 1874) poprvé vstoupila na britskou půdu. Vlakem pak pokračovala is dcerkou adoprovodem vcestě do Ventnoru – cíle své cesty. Alžbětina dvorní dáma Marie Festeticsová si 2. srpna zapsala do deníku: „Cestu jsme přestáli, prvního v8 hodin jsme sem dojeli. […] jsem plná dojmů, chtěla bych vypsat všechno, co jsem viděla apociťovala. […] Taková první cesta je opravdu velká věc. […]; nakonec jsem dojatá, že svět je tak báječně krásný!“ (WALTERSKIRCHEN, MEYER, 2014, s. 183–184) Vpoklidném přímořském letovisku vzbudila císařská návštěva velký rozruch. Výběrem ubytování byl dlouho před plánovaným příjezdem Jejího Veličenstva pověřen rakousko-uherský velvyslanec vLondýně hrabě Friedrich Ferdinand von Beust (bývalý předseda vlády Rakouského císařství, po vzniku dvojstátí premiér Předlitavska av letech 1866–1871 rakouský arakousko-uherský ministr zahraničí). Pro ženu svého panovníka pronajal na dva měsíce zámeček Steephill Castle anechal učinit úpravy, aby sídlo odpovídalo jejím představám apožadavkům. Byly vybudovány koupelny abiliárový salon byl přeměněn vtělocvičnu, neboť císařovna denně cvičila ave všech místech svého pobytu vyžadovala zřízení takovéhoto prostoru. Neuvěřitelně početný doprovod se ale do zámku nevešel, atak musel být ubytován vsousedních vilách, vhotelu Royal av hotelu Marine. Kromě nejbližšího císařovnina okolí (Sisiny předčitatelky Idy Ferenczyové, dvorní dámy Marie Festeticsové, nejvyššího hofmistra, jímž byl tenkrát baron Ferenc Nopcsa, osobního tajemníka Karla Lingera, nepostradatelné osobní kadeřnice Fanny Feifalikové aosobní masérky) přicestovala celá armáda služebnictva. Část Alžbětiny družiny dorazila vpředstihu.

Nejmladší dcera Marie Valerie cestovala smatkou odmalička.

Do Ventnoru doputovala isuita malé arcivévodkyně, Alžbětiny dcerky Marie Valerie, zahrnující především guvernantky adětského lékaře dr. Hermanna Widerhofera. Přicestoval ikaplan, francouzští kuchaři amaďarští pekaři, císařovnin osobní trenér jízdy na koni pan Allen acelá řada dalších osob. Dorazili iAlžbětini aristokratičtí lovečtí přátelé, především její nejoblíbenější společník hrabě Mikoláš Esterházy, přezdívaný „Sportovec Niki“, master (neboli vůdce lovu) vGödöllő avelký znalec, chovatel amilovník koní.

Alžběta si pobyt ve Spojeném království velice užívala. Jako jeden zmála členů habsburské rodiny ovládala perfektně angličtinu, atak si tu připadala „jako ryba ve vodě“. Vútlém dětství ji totiž stejně jako její starší sestru Helenu, zvanou „Nené“, vychovávala anglická guvernantka Mary Newboldová. Vté době byla znalost tohoto jazyka neobvyklým jevem, jelikož vkomunikaci evropské aristokracie vládla tenkrát francouzština, jež byla idiplomatickým jazykem. Angličtina se teprve začínala prosazovat, ato vobchodním světě, abritské ostrovy se za panování královny Viktorie proměnily vpolitickou aekonomickou velmoc. Prosluly nejen obrovským průmyslovým rozvojem, ale také pokrokovými myšlenkami. Iliberální, vmnohém nekonvenční smýšlení zdejší šlechty korespondovalo sAlžbětiným světonázorem.

Zámek Steephill, kde Sisi na ostrově Wight pobývala.

Zámek Steephill Castle, vybudovaný ve 30. letech 19. století (do dnešních dnů se bohužel nedochoval), byl obklopen parkem smagnóliemi akaméliemi acísařovnu naprosto nadchl. Obdélníková stavba napodobující styl 16. století, jejímiž dominantami byly věže různého půdorysu opatřené cimbuřím, mohla císařovně připomínat její milovaný zámek Possenhofen, kde prožila své dětství. Ten byl ale opravdu vystavěn v16. století.

Je zajímavé, že Sisi, která chtěla trávit svou dovolenou jako vždy coby soukromá osoba, si vybrala právě ostrov Wight, kde během léta pobývala také britská královna Viktorie akde se konaly závody regaty zvané Cowes Regatta, které sem pokaždé přilákaly další prominenty. Královna si pochopitelně nenechala ujít příležitost, asotva Sisi přijela, vyslala sira Johna Cowella, šéfa své domácnosti, sdopisem, vněmž vyjádřila přání se scísařovnou setkat. Když Sisi dorazila do Osbornu, královnina letního sídla, britská panovnice ji už očekávala. Setkání však obě dámy zklamalo. Sisi informovala císaře dopisem, že se kní královna sice chovala přátelsky, ale že je jí nesympatická. Malá Marie Valerie, kterou císařovna královně představila, se po návštěvě divila, jak korpulentní postavu britská panovnice má. Královna Viktorie zase psala své nejstarší dceři Vicky, že císařovnou jsou všichni zklamáni. „Nemohu říci, že by to byla velká kráska. Má nádhernou pleť, skvělou postavu ahezké malé oči, ane moc pěkný nos. Odvažuji se říci, že ve slavnostní róbě as nádhernými rozpuštěnými vlasy vypadá mnohem lépe. Myslím, že Alix [snacha královny, korunní princezna, pozn. autorky] je mnohem hezčí než císařovna.“ (OFFER, 2020, s. 24) Do deníku si Viktorie zapsala, že císařovna „je velmi vysoká, štíhlá, stou nejkrásnější postavou, jenom je možná příliš hubená […], má krásné tmavohnědé oči, obočí ařasy […]“. (OFFER, 2020, s. 23)

Královna Viktorie vládla vletech 1837–1901.

Pruská korunní princezna Vicky, kterou Sisi na její pozvání navštívila vSandownu, odpověděla vdopise své královské matce, že císařovna sice za poslední rok hodně sešla (dámy se viděly upříležitosti světové výstavy ve Vídni), nicméně je stále půvabná azůstává nejpřitažlivější ze všech žen, které kdy Vicky viděla. Podivovala se, že Alžběta, ač se chovala velmi přátelsky, odmítla uní jakékoli občerstvení, apak se šla najíst do města. Také se pozastavila nad jejím zdejším způsobem života. Líčila, že Sisi prý celé dopoledne spí, ve čtyři odpoledne obědvá apak se úplně sama projíždí nejméně tři hodiny na koni anechce vůbec nikoho vidět.

Osborne, letní sídlo britské královny na ostrově Wight, je možné navštívit.

Alžběta si myslela, že návštěvou královny ajejí rodiny vOsbornu její povinnosti skončily aže už ji nikdy neuvidí. Opak byl ale pravdou. Za dva dny dorazila královna Viktorie sprinceznou Beatricí za císařovnou do zámku Steephill Castle, ato ze svého sídla vOsbornu musely dámy cestovat několik hodin. Sisi je přijala vjídelně. Popily čaj azdržely se asi půl hodiny.

Královnino hodnocení po této návštěvě, byť byla pouze kratičká, vyznělo pro císařovnu Alžbětu mnohem lépe než vdopise adresovaném Vicky po prvním setkání. Do svého deníku si britská panovnice Viktorie zapsala: „Se svými kaštanově hnědými, lesknoucími se vlasy, které nosí vcopech obtočené kolem hlavy jako diadém, vypadá skutečně půvabně – jako překrásný obraz. Pas má užší, než si kdokoli může představit, ajejí chůze je nesmírně ladná.“ (WELCOME, 1975, s. 69–70) Sisi měřila 172 cm; byla tedy mnohem vyšší než většina jejích současnic, adokonce vyšší než řada tehdejších gentlemanů. Byla útlá, anavíc se ještě nechávala silně šněrovat do korzetu (vpase měřila maximálně 51 cm). Svou postavu udržovala štíhlou jak každodenním cvičením, tak dietami. Markantní bylo její velké poprsí. Své husté, pod kolena sahající vlasy snádechem do zrzava si nechávala po celý život barvit na kaštanově hnědý odstín. Celodenní procedura jejich mytí atónování se konala zpravidla jednou za tři týdny. Alžběta měla prý krásně tvarované nohy. Alespoň to tvrdil hrabě Johann Nepomuk Wilczek, který vSalcburku vlétě 1867 náhodou přistihl rakouskou císařovnu sfrancouzskou císařovnou Evženií, jak si vsoukromí oblékárny přeměřují lýtka centimetry. Podle zachovaných střevíců můžeme konstatovat, že Alžbětina štíhlá chodidla by dnes odpovídala velikosti 41. Svědectví anglických dam pak dokládá, že císařovna měla velmi drobné ajemné ruce. Vdůsledku nadměrného jezdění na koni jí ale ke stáru zhrubly, jak ve svých pamětech zaznamenal dr. Felix Schlagintweit, Alžbětin ošetřující lékař vlázních Brückenau, kde se léčila vroce 1898.

Alžběta se svým proslulým vosím pasem ahustými vlasy.

Jedinou vadou na Alžbětině kráse byly její zuby, proto je neustále skrývala. Když mluvila (aona hovořila vždy velmi tiše), držela rty pevně semknuté. Nedoslýchavá postarší královna musela mít značné potíže, aby Alžbětě, ipřes její výbornou angličtinu, rozuměla. Sisi se neuměla přetvařovat, atak když jí někdo nebyl sympatický, nechovala se kněmu zdvořile; na jeho společenské postavení nebrala ohled. Ato byl bohužel právě případ britské panovnice. Pokud se sněkým cítila dobře, uvolnila se astávala se pak zábavnou společnicí aokouzlující ženou, kterou přítomní považovali za velice přitažlivou acharismatickou. „Je to ohnivá žena,“ měl oní prohlásit britský následník trůnu Albert Edvard. (WELCOME, 1975, s. 82) Následník se svou ženou patřili rovněž ke společnosti, kterou hostil zámek Steephill Castle.

Oprincezně Alexandře, řečené Alix, manželce Alberta Edvarda, měla Sisi prohlásit: „Princezna zWalesu je kromě mne jediná žena vEvropě, která voblékání spatřuje vysoké umění. Za svou oblíbenost zvelké části dozajista vděčí svému vkusu, se kterým si umí pro každou příležitost vybrat vhodné oblečení.“ (HASLIP, 1994, s. 294–295) Otom, jak dobrý vkus měla žena britského následníka trůnu (původem dánská princezna), svědčí ibezpočet jejích portrétů. Tato půvabná dáma však vdůsledku nehody bohužel kulhala akvůli dědičnému zatížení postupně ohluchla. Více než sní si ale Alžběta rozuměla, jak již bylo napsáno výše, sVicky – královninou dcerou apruskou korunní princeznou. Apozději také smanželským párem vévodou avévodkyní zTecku.

Také Alix, žena následníka britského trůnu, platila za velkou krásku.

Pláž ve Ventnoru na ostrově Wight, kde se Sisi koupala.

Zanedlouho královna Viktorie znovu pozvala císařovnu na své letní sídlo Osborne. (Zámek se pyšní nádherným interiérem aobklopují jej pěstěné zahrady – obojí rozhodně stojí za návštěvu.) Alžběta však zdvořile odmítla somluvou, že se právě necítí dobře, apovažovala tím celou záležitost za uzavřenou. Královna se ale nenechala odradit a11. srpna dorazila – tentokrát nejen sBeatricí, ale is Alix – znovu na zámek Steephill Castle, aby císařovnu opětovně pozvala. Bylo krajně nediplomatické, když Sisi odmítla podruhé. Britskou panovnici si tím značně popudila. Viktorie byla pobouřena azapsala si, že rakouská císařovna nemá nejmenší ponětí otom, co je dlužna svému společenskému postavení. Sisi však měla jasno: své matce Ludovice vdopise napsala, že pozvání odmítla, protože by se ukrálovny strašně nudila. Ani na zámku Steephill Castle si přitom moc soukromí aklidu neužila, neboť 18. srpna ji přijela navštívit Vicky se svým mužem – pruským korunním princem Friedrichem. Ioni přijeli zdaleka, až zdruhé části ostrova, aani oni se nezdrželi déle než půl hodiny.

Během svých návštěv Londýna se Alžběta pokaždé ubytovala vhotelu Claridge’s.

Londýnský Tower císařovnu zaujal svou historií iponurou atmosférou.

Královský pavilon vBrightonu se zachoval do dnešních dnů.

Na zámku Belvoir se Sisi poprvé setkala sbratry Baltazziovými.

Sisina mladší sestra Marie, fotoateliér Pierre Petit.

OSUDOVÉ SETKÁNÍ SBAYEM MIDDLETONEM – EASTON NESTON, TOWCESTER, 1876

Alžběta srubínovými šperky.

Osamělý František Josef hledal útěchu ujiných žen.

Královské sídlo Windsor ařeka Temže.

NA HONECH VCOTTESBROOKE HALL, NORTHAMPTONSHIRE, 1877–1878

ZA SMEČKOU PSŮ VCOMBERMERE ABBEY, CHESHIRE, 1881

POSLEDNÍ LOVECKÝ POBYT: COMBERMERE ABBEY, CHESHIRE, 1882

UMOŘE: CROMER, NORFOLK, TUCKERS HOTEL, 1887

VÝLET DO LONDÝNA ADO BOURNEMOUTH, HRABSTVÍ DORSET, 1888

NAPOSLEDY NA BRITSKOU PŮDU, 1890