Filip si chce číst

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.albatros.cz

www.albatrosmedia.cz

Petra Braunová

Filip si chce číst – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Byla jednou jedna kniha… a jakmile ji dočetli, skončila zastrčená v knihovně. Tak to ale skončit nemusí! Pošlete ji dál s www.restorio.cz.

Postýlka

Začalo to tak, že Filipův tatínek měl koupit dětskou postýlku.

Maminka Dana jednoho rána zvolala: „Jirko! Už je to tady!“

Tatínek Jiří zvedl oči od rozečtené knihy.

„Co?“

„Dítě!“

„Jaké dítě?“

Byla jarní neděle. Za okny svítilo slunce a tavilo poslední zbytky sněhu.

Jiří nedělní rána zbožňoval. Hověl si v posteli a četl si.

„Jirko! Naše dítě!“

Maminka se držela za obrovské břicho. Koulela očima.

„Musím do porodnice! Zavolej sanitku!“

Jiří zamrkal. Okamžitě si vzpomněl. Manželka Dana čeká dítě! A na svět mu nejlépe pomůže doktor. Odložil knihu. Shodil ze sebe peřinu. Vyskočil. Zamotal se do pyžama. Hledal mobil. A přitom volal: „Neboj se!“

„Já se nebojím,“ úpěla Dana. „Ale dělej! Pospěš si!“

Jiří konečně našel telefon položený na botníku. Rozrušeně ťukal číslo záchranné služby. Pořád se pletl. Konečně to bylo správně: 155.

„Já, moje žena, tedy my...“ drmolil, dokud ho na druhé straně operátor neuklidnil.

Požádal ho o jméno, adresu a důvod, proč volá. Nervózní Dana mezitím pochodovala po pokoji.

Houkání sirény je upozornilo, že sanitka už dorazila k domu. Jiří pomohl Daně nastoupit.

„Jirko! Nezapomeň koupit postýlku!“ kladla mu žena na srdce.

„Postýlku?“

„Jistě! Postýlku pro miminko.“

„Ano, postýlku,“ opakoval zmateně Jiří. „Samozřejmě.“