Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Tomáš Poláček

Na ramenách obrov
psychológia hrdinov

Recenzent: prof. PhDr. Ing. Ladislav Bučko, PhD.
Odborná konzultantka: PhDr. Bc. Andrea Ševčovičová, PhD.

© Grada Publishing, a.s., 2025
Cover Photo @ shutterstock.com, 2025

Vydala Grada Slovakia s.r.o.
Moskovská 29, Bratislava
ISBN 978-80-8090-983-3

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
ISBN 978-80-271-5629-0
ako svoju 9957. publikáciu

Zodpovedná redaktorka Mgr. Mira Kováčiková
Sadzba a zalomenie Josef Lutka
Fotografie dodal autor.
Počet strán 136

1. vydanie, Bratislava, Praha 2025

Vytlačila TISKÁRNA PROTISK, s.r.o., České Budějovice

Názvy produktov, firiem a pod., použité v tejto knihe, môžu byť ochrannými známkami alebo registrovanými ochrannými známkami príslušných vlastníkov, čo však nie je zvláštnym spôsobom vyznačené.
Postupy a príklady v knihe, rovnako aj informácie o liekoch, ich formách, dávkovaní a aplikácii sú zostavené s najlepším vedomím autorov. Z ich praktického uplatnenia nevyplývajú pre autorov ani pre nakladateľstvo žiadne právne dôsledky.

ISBN 978-80-271-7848-3 (ePub)
ISBN 978-80-271-7847-6 (pdf)

„Nemo vir est qui mundum non reddat meliorem.“

„Čo je to za človeka, ktorý nechce zmeniť svet k lepšiemu.“
antická múdrosť

„O tých, ktorí sa starajú, bude postarané.“
Edward F. Edinger

Venujem svojim rodičom.

Predslov

Niekoľko mesiacov po vypuknutí vojny na Ukrajine prišiel za mnou mladý muž okolo tridsiatky so žiadosťou o rozhovor. „To, čo vám teraz poviem, vyznie zvláštne, ale prosím, nepokladajte ma za blázna,“ začal na úvod. „Keď vypukla vojna na Ukrajine, začal som závidieť mladým Ukrajincom.“ Pravdepodobne som nevedomky vypleštil na neho oči, pretože sa hneď začal ospravedlňovať. „Viete, oni majú teraz zmysluplný dôvod pre niečo zomrieť a ja neviem nájsť zmysel, pre ktorý žiť.“

Tento príbeh mladého muža je v niečom symptomatický pre človeka západnej kultúry, človeka, u ktorého absentuje vášeň a idea, teda nejaké hlboké osobné presvedčenie, založenie života na niečom, čo by prekračovalo len tú bezprostrednú vôľu na prežitie. V tejto existenciálnej rovine teda chýba niečo, čo by sme vnímali ako posvätné, nejaký ideál, ktorý by náš život obdaroval zmyslom, určil mu hodnoty a smer. Žijeme akoby bez obsahu, hlbšieho záujmu a pevného stredu. Kierkegaard hovorí, že naša západná civilizácia sa stala spoločenstvom masy, kde všetci sú uprataní a nivelizovaní. Tento človek masy má vždy len sprostredkovaný vzťah k realite života, vždy sa len obhliada, neustále sa porovnáva a následne buď závidí tým, ktorí sa rozhodli dotýkať sa života priamo a meniť beh dejín, alebo častejšie zhadzuje úspechy druhých v neustálej kritike a hejtovaní všetkého a každého, kto je už len svojou existenciou výčitkou jeho banálnej a malichernej existencie.

Čo sa však stane, ak do tejto nivelizovanej mentality zavíta hosť, skutočný hrdina, ktorý pozná vášeň života, a preto nerozumie hedonistickej spoločnosti znudeného človeka západu, ktorý svoje najväčšie hrdinstvo prejaví v zbalení ďalšej obete alebo v kúpe nového auta, či „hrdinského“ komentára na sociálnej sieti odoslaného z bezpečného priestoru svojej obývačky? Čo ak tento hosť, skutočný hrdina, pozná vyššie city a hodnoty? Tento hosť skúsil v živote svoje hranice, ale aj prekonal prekážky, a preto mu nie sú cudzie cnosti ako sebaprekonávanie, sebazapieranie, či sebaobetovanie. Nežije len prítomnosťou, netúži mať všetko lacno, tu a teraz, vie, že za skutočný život sa platí vysoká cena a je ochotný ju zaplatiť. Niežeby znudený človek západu nemal ciele. Má, banálne, ploché, príliš horizontálne, ktoré sa transformujú do akéhosi davovo získaného narcizmu a samotné ciele sa stávajú samoľúbymi, sebauspokojujúcimi a náramne egoistickými, a tak sa všetko a všetci stávajú len prostriedkami na ich dosiahnutie. To, čo západný znudený človek potrebuje, je metacieľ, cieľ, ktorý prevyšuje všetky tie čiastkové malé ciele všedného dňa a ktorý tie čiastkové bude priamo ovplyvňovať a modelovať.

Ideál, vášeň, transcendencia, prekračovanie seba samého vedú hrdinu od horizontály k vertikále bytia. Kniha psychológa Tomáša Poláčka, ktorú držíte v rukách, skúma podstatu toho, čo je hrdinstvo. Ponúka nielen reflexiu čisto mužskej témy, ktorá sa dotýka jadra osoby muža, ale ponúka aj živé príbehy mužov a žien z mäsa a kostí, ktorí žijú vedľa nás, a ktorí túto cestu nastúpili. Kus po nej už prešli a sú inšpiráciou pre tých, ktorí tú odvahu vykročiť ešte nenašli.

Jaroslav Leopold Jablonský

Úvod

Moyers: „Ale potrebuje vôbec dnešná spoločnosť hrdinov?“
Campbell: „Ja myslím, že áno.“
Moyers: „Prečo?“
Campbell: „Pretože musí mať k dispozícii nejaké vzory, ktoré by jej pomohli prekonať silné trieštivé tendencie, ktoré ju ohrozujú, a zjednotili by ju k nejakému spoločnému zámeru.“1

Hrdinské činy sa dnes netešia serióznemu záujmu psychológie či inému odboru spomedzi humanistických vied. Hrdinovia a hrdinstvo sú, zdá sa, najlepšie zachytené a opísané v literatúre, umení, mýtoch a aktuálne v kinematografii. Mnohé zverejnené výskumy s obľubou dokumentujú poklesky ľudskej existencie: vraždy a samovraždy, zločiny a kriminalitu, odsúdených a obvinených, úroveň chudoby a výskyt schizofrénie v populácii. Podobné kvantitatívne alebo kvalitatívne výskumy o pozitívnej činnosti človeka absentujú. Nevedieme záznamy o tom, koľko skutkov dobročinnosti, láskavosti alebo súcitu sa v priebehu roka medzi ľuďmi vyskytne. Občas sa však dopočujeme o nejakom hrdinskom čine. Raritný charakter takýchto správ nás vedie k tomu, že chápeme hrdinstvo ako niečo neobvyklé a výnimočné (Zimbardo, 2014). Klinický psychológ J. B. Peterson (2023) hovorí, že hrdinstvo je vzácne, pretože vyžaduje dobrovoľné obetovanie istoty, ktorú podporuje skupina. Podľa Petersona (2023) je hrdinstvo tvorivá cesta, ktorá vedie k novému objavu a ten zahŕňa živý prvok kultúry – inšpiráciu, obnovu a pokrok. „Ten, kto koná tvorivo, prijme rolu hrdinu a postaví sa mimo ochrannej enklávy histórie alebo dokonca proti nej“ (Peterson, 2023, str. 431).

Obnovený záujem o význam pomenovania toho dobrého v ľudskej povahe pramení z výskumu a empirickej dôslednosti pozitívnej psychológie. Toto hnutie, v čele ktorého stojí Martin Seligman a jeho kolegovia, vytvorilo paradigmu smerujúcu k zdôrazneniu toho pozitívneho v ľudskej povahe (Zimbardo, 2014).

V súčasnosti prijaté profily hrdinstva zdôrazňujú predovšetkým fyzické nebezpečenstvo bez toho, aby dostatočne poukazovali na ostatné súčasti hrdinských činov, ako je ušľachtilosť účelu a skutky osobnej obety. Ak vychádzame z analýzy ľudských cností od pozitívnych psychológov, existuje súbor šiestich hlavných kategórií cnostného správania, ktoré sa teší platnosti naprieč kultúrami. Kategórie zahŕňajú: múdrosť a vedomosti, odvahu, ľudskosť, spravodlivosť, umiernenosť a transcendenciu (Zimbardo, 2014).

Hrdinstvo púta našu pozornosť na to, čo je v ľudskej povahe správne. Generačne uchovávame hrdinské príbehy, pretože slúžia ako silná pripomienka toho, že ľudia sú schopní odporovať zlu, odolávať pokušeniu, prekročiť priemernosť a všímať si výzvy k akcii, keď ostatní sklamali. Väčšina príkladov hrdinstva, ktoré poznáme z histórie, zdôrazňuje odvážne činy, udatnosť a riziko smrti. Podľa psychológov Alice Eaglyovej a Selwyna Beckera je pravdepodobnejšie, že niekto bude považovaný za hrdinu, keď sa k odvahe pridáva ešte ušľachtilý cieľ.2 Myšlienka ušľachtilosti ostáva často v hrdinstve nevyslovená. Všeobecne platí, že ohrozenie života a zdravia alebo osobná obeť je oveľa ostentatívnejšia. Hrdinský ideál slúži ako téma od čias dávnych eposov až po modernú žurnalistiku (Zimbardo, 2014). Historička Lucy Hughesová-Hallettová (2004) definuje hrdinu ako niekoho: „...kto môže obetovať seba samého, aby ostatní mohli žiť, alebo aby on sám mohol navždy žiť v spomienkach ostatných. Je to prejav znamenitého ducha. Hrdinstvo je spojené s odvahou a čestnosťou a s pohŕdaním obmedzujúcimi kompromismi, prostredníctvom ktorých nehrdinská väčšina riadi svoje životy. Hrdinovia sú schopní niečoho významného – poraziť nepriateľa, spasiť boj, uchrániť politický systém, dokončiť cestu –, čo by nikto iný nedokázal vykonať“ (Hughes-Hallett, 2004, str. 361). Túžba riskovať vlastnú existenciu a povesť výmenou za trvalé uznanie naprieč generáciami sa môže zdať ako relikvia zo zabudnutej doby, napriek tomu si stále zaslúži serióznu úvahu pri našom posudzovaní moderného hrdinského správania.

1 Campbell, J., Moyers, B. Síla mýtu. Praha 2016; str. 173.

2 Eagly, A., Becker, S. Comparing the Heroism of Women and Men. American Psychologist 2005; 60: 343–344.

1Kto môže byť hrdina?

„Hrdina je niekto, kto obetoval život niečomu väčšiemu, než je on sám. Morálnym cieľom hrdinstva je položiť život za svoj ľud, zachrániť nejakého človeka alebo podporiť nejakú ideu. Hrdina sa za niekoho alebo za niečo obetuje – vtom je morálka hrdinského činu.3

„My dnes oslavujeme skôr celebrity než hrdinov.4

Zdá sa úplne logické aprirodzené, že vsúvislosti shrdinstvom nám najskôr napadne riziko alebo obeť. Rizikovou zložkou hrdinstva môže byť akákoľvek vážna hrozba pre kvalitu života. Hrdinstvo môže zahŕňať nemenné správanie tvárou vtvár známemu dlhodobému ohrozeniu zdravia alebo závažným finančným dôsledkom, hrozbe straty sociálneho alebo ekonomického postavenia alebo vylúčenia zo spoločnosti (Zimbardo, 2014). Vo svojej knihe The Image: AGuide to Pseudo-Events in America (1992) Daniel Boorstin popisuje moderné splývanie hrdinov scelebritami. „Keď sa pred dvesto rokmi objavil skvelý muž, ľudia vňom hľadali Boží zámer; dnes hľadáme jeho tlačového hovorcu... Medzi ironickými frustráciami našej doby nie je nič mučivejšie než toto úsilie ouspokojenie našich extravagantných nádejí vľudskú veľkosť. Márne nútime desiatky umelých celebrít vyrastať tam, kde príroda zasadila iba jedného hrdinu“ (Boorstin, 1992, str. 45). Nie všetci bojovníci alebo svätci sú hrdinovia. Hrdina musí stelesňovať kombináciu rozvážnej ušľachtilosti apotenciálnej obete. Za svoje hrdinské činy sú odmeňovaní rôznymi spôsobmi, pokiaľ ale tušia dodatočný zisk už vdobe svojho činu, nutne musia byť diskvalifikovaní zo statusu hrdinu. Pokiaľ sa však dodatočné zisky objavia až následne po čine bez predchádzajúceho očakávania alebo motivácie kich dosiahnutiu, skutok stále kvalifikujeme ako hrdinský. Hlavné je, že hrdinský čin je sociocentrický, anie egocentrický (Zimbardo, 2014).

Hrdinstvo môže byť definované pomocou štyroch kľúčových rysov:

1.musí byť dobrovoľné,

2.musí zahŕňať riziko alebo potenciálnu obeť, ako napríklad hrozbu smrti, bezprostredné ohrozenie fyzickej integrity, dlhodobé ohrozenie zdravia,

3.musí ísť oslužbu človeku, viac ľuďom alebo komunite,

4.nesmie zahŕňať očakávaný zisk (Zimbardo, 2014).

Hrdinstvo vslužbách vznešenej myšlienky obvykle nie je také dramatické ako hrdinstvo spojené sfyzickým nebezpečenstvom. Hrdinstvo spojené sfyzickým nebezpečenstvom je často výsledkom náhleho rozhodnutia, okamžitej akcie. Ďalej obvykle zahŕňa pravdepodobnosť, ale nie istotu, vážneho zranenia alebo smrti. Na druhú stranu sa dá argumentovať, že niektoré formy občianskeho hrdinstva sú heroickejšie než formy hrdinstva sohrozením života. Ľudia ako Nelson Mandela, Martin Luther King jr. adoktor Albert Schweitzer sa ochotne avedome každý deň počas svojho dospelého života podrobovali skúškam občianskej aktivity. Civilní hrdinovia obvykle majú príležitosť dôkladne preskúmať svoju činnosť azvážiť dôsledky svojich rozhodnutí. Všetci sa mohli rozhodnúť vzdať záležitosť, za ktorú bojujú, pretože náklady vložené do ich konania sa stali prílišným bremenom, anapriek tomu to neurobili. Každý ztýchto jedincov riskoval kvalitu svojho života na mnohých úrovniach. Ich činnosť mala vážne dôsledky: zatknutie, väznenie, mučenie, nebezpečenstvo, adokonca aj vraždu (Zimbardo, 2014). Môžeme teda konštatovať, že hrdinstvo je pohŕdanie nebezpečenstvom, ato nie zneznalosti alebo bezohľadnej ľahkomyseľnosti, ale zušľachtilej oddanosti niektorým významným cieľom.

1.1Philip Zimbardo: taxonómia hrdinstva podľa psychológa

Na základe uvedených poznatkov ohrdinstve vytvoril sociálny psychológ Zimbardo spolu spsychológom Zenom Frankom taxonómiu, ktorá pozostáva zdvanástich kategórií hrdinstva. Taxonómia rozlišuje dve podkategórie vojenského typu hrdinstva adesať podkategórií civilného hrdinstva so sociálnym rizikom auvádza odlišné charakteristiky pre každý zdvanástich typov hrdinov, rovnako ako formu rizika, ktorému daný typ čelí. Zimbardo (2014) dodáva, že taxonómia bola apriori vyvinutá na základe dedukcie apreštudovanej literatúry. Nemá empirické korene ani pevné základy, aje skôr pracovným modelom, ktorý je otvorený novým poznatkom.

Taxonómia hrdinov podľa Zimbarda (2014, str. 545–547)

Subtyp

Definícia

Riziko/obeť

Príklady

1. vojenské hrdinstvo sfyzickým nebezpečenstvom

vojaci alebo záchranári, ktorí sú opakovane vystavení vysoko rizikovým situáciám

vážne zranenie

smrť

Achilles

držitelia Medaily cti

admirál James Stockdale

2. civilné hrdinstvo sfyzickým nebezpečenstvom

občania, ktorí preukážu snahu ozáchranu ostatných pred smrťou, zatiaľ čo nasadzujú svoj život

vážne zranenie

smrť

držitelia Carnegieho ceny

Lekári bez hraníc

3. náboženské postavy

oddaná, celoživotná služba stelesňujúca najvyššie zásady alebo presadzuje nové náboženské základy

obeta asketickému životu

narušenie ortodoxného názoru

Buddha

Mohamed

sv. František zAssisi

Matka Tereza

4. politicko--náboženské postavy

náboženskí vodcovia, ktorí sa dali na politiku, aby spôsobili rozsiahlejšie zmeny alebo politici shlbokým systémom duchovných názorov

vražda

väzenie

Gándhí

Martin Luther King jr.

Nelson Mandela

Reverend Desmond Tutu

5. mučeníci

náboženské alebo politické postavy, ktoré pri službe vedome vystavujú svoj život nebezpečenstvu

istá alebo takmer istá smrť pri službe ideálu

Ježiš

Sokrates

Johanka zArku

José Martí

Steve Biko

6. politickí alebo vojenskí vodcovia

vodca národa alebo skupiny vkomplikovanom období, slúži jednote národa, poskytuje univerzálne vízie

vražda

opozícia

zbavenie úradu

očierňujúce kampane

väzenie

Abraham Lincoln

Robert E. Lee

Franklin Roosevelt

Winston Churchill

Václav Havel

7. dobrodruh, prieskumník, objaviteľ

jedinec, ktorý skúma neznáme oblasti apri tom nasadzuje život

fyzické zdravie

vážne zranenie

smrť

strata príležitosti

Odyseus

Alexander Veľký

Amélia
Earhartová

Jurij Gagarin

8. vedecký hrdina

jedinec, ktorý skúma nové oblasti vedy, používa nové vedecké metódy aobjavuje informácie, ktoré sú užitočné pre ľudstvo

neschopnosť presvedčiť verejnosť odôležitosti zistenia

profesionálne vylúčenie

finančné straty

Galileo Galilei

Thomas Alva Edison

Mária Curie Skłodowská

Albert Einstein

9. dobrý samaritán

jedinci, ktorí pomáhajú vnúdzi, situácia nesie značné prekážky

sankcie od
autorít

väzenie

mučenie

smrť

vylúčenie
zo spoločnosti

záchrancovia Židov počas holokaustu

Harriet
Tubmanová

Albert
Schweitzer

Richard Clark

Richard Rescola

10. hrdina navzdory nepriazni osudu

jedinci, ktorí prekonajú hendikep alebo nepriaznivé podmienky asú vzorom

zlyhanie

odmietnutie

pohŕdanie

závisť

Horatio Alger

Helen Kellerová

Eleanor
Rooseveltová

Rosa Parksová

11. byrokratický hrdina

zamestnanci veľkých organizácií vkontroverzných sporoch, obvykle zahŕňa pevné obhajovanie zásad napriek tlaku

vybudovaná kariéra vystavená riziku

profesionálne vylúčenie

finančné straty

strata dôveryhodnosti

zdravotné riziko

Louis Pasteur

Edward Tolman

Barry Marshall

12. poctivý informátor

jedinci, ktorí sú si vedomí nelegálnej alebo neetickej činnosti vorganizácii aoznámia ju

kariéra vystavená riziku

profesionálne vylúčenie

strata sociálneho postavenia

finančné straty

strata dôveryhodnosti

fyzická odveta

Ron Ridenhour

Cynthia
Cooperová

Coleen
Rowleyová

Joe Darby

1.2Paul Johnson: výber hrdinov podľa historika

Popredný britský historik aautor mnohých knižných bestsellerov sa vo svojej knihe Hrdinovia (2008) pokúša naprieč dejinami nájsť odpoveď na otázku, čo je hrdinstvo. Predkladá subjektívny výber osudov nemalého počtu hrdinov ahrdiniek, ktorí stále vyvolávajú úžas, obdiv aúctu, alebo vniektorých prípadoch prinajmenšom sympatie. SJohnsonom sa zhodneme vjeho úvahe, že statočné správanie nájdeme vo všetkých dobách ana rôznych miestach, pričom niektoré mená jeho výberu sú jednoznačné, niektoré vzbudzujú rozpaky: „Vtomto súbore biografických esejí chápem pojem hrdina vtom najširšom možnom zmysle, napriek tomu, že som do neho zaradil aj niekoľko hrdinov preslávených vojnovými činmi, zmužov napríklad Alexandra aCaesara azo žien Boudiku aJohanku zArku. Hrdinom je vlastne každý, koho ako hrdinu všeobecne, dlhodobo anadšene vyznáva nejaký rozumný, alebo keď na to príde, aj nerozumný človek“ (Johnson, 2008, str. 9).

Prvú skupinu vybraných hrdinov, ktorú Johnson nazýva „hrdinovia boží“, tvoria významné postavy hebrejských dejín: Debora, Judita, Samson aDávid. Žiadny iný národ podľa Johnsona nepotreboval hrdinov viac než Hebreji. Boli otrockým národom bez vlasti amajetku, mali len málo rozvinuté umelecké atechnické vedomosti avojenské askúsenosti nemali žiadne. Boli poddanými Egypta, najväčšej mocnosti doby bronzovej, atrpeli bolestným útlakom. Alexandrom Veľkým aJúliusom Caesarom Johnson predstavuje „mužov otriasajúcich zemou“, ktorí sa stali prototypom hrdinských postáv ďalších tisíc rokov. Vybojovali si obrovské ríše aich mená pevne zasadili do histórie zeme. Obaja boli odvážni, vysoko inteligentní, takmer odporne sebaistí aich ambície nepoznali hranice. Heroická stránka osobnosti Henricha V. atragický osud Johanky zArku vniesli do poslednej fázy storočnej vojny, ktorá bola inak smutnou apremárnenou epizódou európskej histórie, ušľachtilý odtieň príkladu, preto „príkladní hrdinovia“. Táto doba nemala slávnu povesť ani vAnglicku, ani vo Francúzsku, akeď na to príde, ani vcirkvi. Je vhodné tu dodať, že zatiaľ čo Angličania prostredníctvom Shakespearovho pera urobili zHenricha V. príkladného hrdinu skvelej hry, Francúzi neboli nikdy schopní zachytiť Johanku do nejakej umeleckej paradigmy, aj keď sa stala hrdinkou presahujúcou národné hranice. Londýnsky Tower bol neprekonateľnou liahňou azároveň hubiteľom hrdinov vo „veku sekery“. Johnson tu vyberá svätého Tomáša Morusa, ktorého opisuje ako nádherný obraz najskvelejšieho ducha tej doby. Ďalej Máriu Stuartovnu, Alžbetu I., lady Jane Greyovú asira Waltera Ralegha. Traja velitelia, ktorých Johnson vybral pre kategóriu „vhrmote kanónov adiel“, žili na konci 18. ana začiatku 19. storočia azúčastnili sa zásadného procesu, ktorý skoncoval so starým režimom anastolil nový svet. Washington, Nelson aWellington tvoria nádhernú trojicu aako vo svojej podobnosti, tak vrade vecí, vktorých sa úplne líšia, nám môžu byť zdrojom bohatého poučenia. História je plná zabudnutých hrdiniek, manželiek slávnych, ale komplikovaných mužov, ktoré svojich manželov podporovali na ich ceste za úspechom, znášali ich depresie, záchvaty hnevu aprejavy samoľúbosti, vťažkých časoch im poskytovali útechu avo chvíľach slávy nenápadne stáli vpozadí. Jane Welshová Carlyleová aEmily Dickinsonová reprezentujú „mučenícke hrdinstvo vo svete muža“. Nasledujú „dva typy ušľachtilosti“ vpodobe Abrahama Lincolna aRoberta E. Leeho. Kompletnosť výberu uzatvárajú Churchill ade Gaulle spoločne s„hrdinskou trojicou, ktorá skrotila medveďa“ – Reagan, Thatcherová aJán Pavol II., oktorom Johnson napísal (2008, str. 224): „Od pápežov očakávame, že budú svätí, nie hrdinovia. Ale Ján Pavol bol oboje.“

Johnson nás na začiatku úvahy osvojom výbere informuje, že je subjektívnym podobne ako deduktívne vyvinutá taxonómia sociálneho psychológa Philipa Zimbarda. Napriek tomu, že ani jeden velikán svojho odboru nepredkladá empirický podklad, kritériá hrdinov sa značne prelínajú, atak nachádzame vo výberoch prvého idruhého vojenských hrdinov, svätcov, mučeníkov aj politikov. Túto nápadnú podobnosť overíme ešte tretím náhľadom religionistu Josepha Campbella.

1.3Joseph Campbell: tisíc tvárí hrdinu podľa religionistu

Napriek tomu, že predložené výbery hrdinov vyhlasujú autori za subjektívne či neempirické, podobnosti sú výrazné. Nám taxonómia Philipa Zimbarda, výber Paula Johnsona aúvaha Josepha Campbella pomohli lepšie pochopiť, kto môže byť považovaný za hrdinu, aže existujú určité všeobecne vnímané rysy hrdinov ahrdinstva, ktoré spôsobujú, že sa pri jednotlivých mýtických či faktických postavách zhodneme. Koniec koncov, náš výber je tiež subjektívny, no rozhodne nie náhodný.

3 Campbell, J., Moyers, B. Síla mýtu. Praha 2016; str. 166.

4 Campbell, J., Moyers, B. Síla mýtu. Praha 2016; str. 172.

5 zantických prísloví: koros – hybris – até, tzn. úspech – pýcha – pád; „pýcha predchádza pád“.

6 Jacobus de Voragine, Saint Martha, Virgin.