Hal Warner 

Začalo to mrtvým v poušti 

Z německého originálu Der Bruder des Satans 

přeložil Marek Pavka 

Vydala Moravská Bastei MOBA, s. r. o., Brno 2025 

www.mobaknihy.cz 

www.facebook.com/moba.cz 

© Moravská Bastei MOBA, s. r. o., 2025 

© Bastei Lübbe GmbH & Co. KG, Köln 

Elektronické formáty DRUSALA, s. r. o. 

ISBN 978-80-279-2012-9 (epub) 

ISBN 978-80-279-2013-6 (mobi) 

„Přivedu šerifa,“ zvolal Manuel pohnutým hlasem. „Zůstaň u ovcí!“ Pádil, jako by ho kousla tarantule. O půl hodiny později byl na místě šerif Chesham. A s ním vousatý muž jménem Ed Collins, který rozuměl střelným a bodným ranám. Proto ho lidé v Tubacu oslovovali jako doktora.

Manuel, který seděl v sedle za Frankem Cheshamem, přivedl ty muže k mrtvému.

Collins si zavražděného prohlédl.

„Mrtvola už je ztuhlá,“ řekl vážným hlasem. „Mendez musí být mrtvý už několik hodin.“

Šerif Chesham, vysoký, šlachovitý muž s šedýma očima a klidným výrazem ve tváři, mezitím hledal stopy. Pak přikývl a zamyšleně řekl: „Odtud vedou stopy na západ. Stopy jednoho koně a jednoho mezka.“

„Na koni jel možná Mendezův vrah.“ Chesham nedůvěřivě pohlédl na Mexičany v bavlněných oděvech a sombrerech. Postávali tam a tvářili se vážně.

„Nemá někdo tušení, kdo by tu vraždu mohl spáchat?“ zeptal se Frank Chesham.

„Z nás to nikdo nebyl,“ řekl jeden muž.

„To ani nikdo netvrdí. Ale dobře jste Mendeze znali. Proto musíte vědět, jestli měl nepřátele.“

„Nepřátele zrovna ne.“

„Ale?“

„Jednou se dostal do sporu s panem Derekem,“ váhavě odvětil ten muž.

„Do sporu? Proč?“

„Kvůli Derekově nevlastní dceři. A kvůli ní sem asi Diego Mendez také přijel.“

„Vy myslíte, že Mendez a to děvče se tu setkali?“

Mexičan přikývl.

„Ano, šerife. Každý ví, že se milovali. Ale museli se setkávat potají.“

„Proč?“

„Protože Derek byl proti.“

Další otázky zůstaly nezodpovězeny. Lidé se drželi zpátky. Očividně měli strach mluvit, protože se všichni báli známého prchlivce Flinna Dereka.

Chesham pokrčil rameny a šel ke svému hnědákovi, která stál u jednoho stromu. Odvázal ho a vylezl do sedla.

„Odvezte mrtvého do města!“ přikázal přes rameno dvěma Mexičanům. Potom tlakem stehen pobídl svého valacha.

Krátce nato dorazil do Tubacu, kde zamířil do dvora, jenž patřil Derekovi. S dlaní na koltu přišel k domu z nepálených cihel.

„Dereku!“ zvolal. „Vyjděte ven!“

Jeho hlas odezněl, aniž by se něco stalo. Frank Chesham vytáhl kolt z pouzdra, strčil do dveří a vešel dovnitř. Dům zel prázdnotou. Stejně tak i stáj.

„Je pryč, co?“

Frank uslyšel ten hlas, když kopl do dveří stáje. Otočil se a uviděl za sebou Eda Collinse.

„Ano, doktore,“ odpověděl. „Takže stopy, které jsem předtím našel, jsou opravdu od Derekova koně.“

„To potom znamená, že Mendezovým vrahem je Derek?“

„Pravděpodobně je to tak,“ zamumlal Frank. Schoval peacemaker a pohlédl na Collinse. „Ale důkazem jeho viny jeho zmizení ani zdaleka není.“

Na dvůr přicházeli další lidé. Když se dozvěděli, že Flint Derek je pryč, přestali se bát a pověděli šerifovi, že Derek několikrát prohlásil, že Diega Mendeze zabije, pokud nedá ruce pryč od jeho schovanky. Navíc se prý Ines líbila i samotnému Derekovi. Jenže Diego se nenechal zastrašit. Dál se s Ines setkával a dívku nezastavily ani otcovy vyhrůžky, ani Diegova chudoba.

Rozrušení Mexičané na Derekovi nenechali nitku suchou. Frank Chesham Dereka znal. Věděl, že žije z příležitostných prací a že je schopen ledasčeho. Nebyl oblíbený. Před několika lety si vzal jednu Mexičanku, vdovu s krásnou dcerou: Ines. Před rokem její matka zemřela a od té doby žil Derek s dívkou sám.

Potom Frank Chesham poprosil o klid a otočil se k několika bělochům, kteří tam stáli.

„Co si o tom myslíte?“ zeptal se.

Bark Elliot, podsaditý kovář, zavrtěl hlavou.

„Hm, vypadá to poměrně jasně. Derek ho asi odpravil ze žárlivosti. Překvapil ho s Ines a v rozčilení ho zavraždil. Pak uprchl z Tubacu. A aby Ines nemohla vypovídat, vzal ji s sebou.“

„Musíme za ním!“ zvolal kdosi.

„Stačí, když se mnou pojedou dva muži,“ řekl Chesham. Opět pohlédl na Elliota a dodal: „Co ty, Barku? Máš čas?“

„Jistě, Franku.“

„Dobrá, takže ty a…“

„Já!“ zvolal jeden asi tak pětadvacetiletý Mexičan. „Diego Mendez byl můj kamarád! Chci jet s vámi, šerife!“

„Máte dobrého koně?“

„Můžu si vypůjčit.“

„Pak to udělejte. Setkáme se za čtvrt hodiny před mou úřadovnou.“

*** 

Flinn Derek, vysoký, urostlý muž se zrzavým vousem, ležel v rozpáleném písku a počítal své poslední náboje. Věděl, že jeho dny jsou sečteny. Apači ho obklíčili.

Do kořene napravo od něj se zabodl další šíp. Těsně vedle jeho ramene se do písku zavrtala kulka. Další zasáhla poblíž stojícího mezka. Derek zatnul zuby a dobil zásobník zbylými náboji. Potom zvedl pušku a hledal cíl.

U jednoho trnitého keře spatřil červenou čelenku. Namířil pod ni a zmáčkl spoušť.

Minul. Zatnul zuby, protože měl poraněné levé předloktí. Koupil tam kulku ráže 54.

Jeho další střela trefila polonahého Apače na skále. Jiný bojovník však využil příležitosti, přiblížil se k Derekovi zezadu a s výkřikem se vrhl na něj.

Flinn Derek se otočil a spatřil indiána, který v pravé ruce držel oštěp.

Tu se ozval výstřel z winchestrovky a v indiánově hrudi se rázem objevila rána. Ještě chvíli tam strnule stál, načež se skácel na zem.

Třeskly další výstřely. Kulky rudochy vyhnaly z úkrytů. S jekotem vyskočili na své koně a hnali se pryč.

Derek pochopil, že mu někdo pomohl. Nerozhlížel se však po něm, nýbrž pálil za prchajícími indiány. A střílel na ně, i když už byli mimo dostřel.

Tu se ozval dusot kopyt. Na svahu nalevo od něj se mezi stromovitými kaktusy objevili tři jezdci. Dva běloši a jeden Mexičan, který s sebou vedl prázdného koně. Prvnímu jezdci se cosi blyštělo na košili.

„Šerif,“ řekl Derek. Opřel pušku a kořen a chytil se za poraněné předloktí. Frank Chesham a jeho druhové se rychle blížili. Zpod kopyt jejich zvířat stoupal narudlý prach. Přijeli do doliny, zastavili koně a rozhlédli se.

„Ahoj,“ řekl Derek s úsměvem.

„Přijeli jste opravdu na poslední chvíli. Sám bych je nikdy nezahnal. A děkuju i za to, že jste mi přivedli mého koně. Ta bestie se utrhla, když ji škrábla kulka. V sedlových brašnách jsem měl náboje. Málem se mi to stalo osudným.“

Mlčeli a byli zamračení. V očích mladého Mexičana Luise Pereiry se zračila nenávist.

„Proč neskloníte pušky?“ zeptal se.

„Vidíte přece, že z těch chlápků už nikdo nežije.“ Kývl na Apače, který ležel v dolině.

Frank Chesham přikývl, ale zbraň nesklonil.

„Ruce vzhůru, Dereku!“ řekl tvrdým hlasem.

Derekovi ztuhl úsměv na rtech.

„To nechápu, šerife. Co…“

„Jste zatčen! Nedělejte těžkosti!“ Derek zvedl ruce. Levou to moc nešlo.

Silně krvácela.

„Zatčen?“ zeptal se Franka. „Proč?“

„To dobře víte.“

„Nevím.“ Derek pohlédl na Elliota a Perreiru, kteří seskočili z koní, přišli k němu a prohledali ho, zda u sebe nemá zbraň.

Pak se kovář zeptal: „Máme ho svázat, Franku?“

„Nejdřív ho musím ovázat,“ odpověděl šerif. Rovněž sesedl, přikázal Derekovi, aby se posadil, a prohlédl mu ránu.

Elliot hlídal.

Mexičan hleděl za indiány, kteří zmizeli za křovinami na jihu.

„Kde je vaše dcera?“ zeptal se Frank.

„V rukou Apačů.“ Raněný měl strhanou tvář a sténal.

„Neviděli jsme, že by ji s sebou odvedli,“ odpověděl Frank.

„Je u jiné skupiny, která musí být někde na západě. Jsou to jen tři muži. Vyjel jsem ji osvobodit.“

„Lžete! Odvezl jste svou dceru k nějakému známému a chtěl jste uprchnout do Mexika, protože jste zavraždil Diega Mendeze!“

„Takže tak je to!“ Flinn Derek se rozesmál. „Takže vy si myslíte, že jsem…“

„Ano, to si myslím! Zavraždil jste toho muže, protože se proti vaší vůli setkával s vaší dcerou.“

„Ne!“ zvolal Derek. „Ne!“ Chtěl vyskočit, ale šerif ho zadržel. Derek na něj pohlédl a vykřikl: „S tím já nemám nic společného, šerife! To mi na triko nepřišijete!“

Frank nehnul ani brvou.

„Radím vám, abyste mluvil pravdu! Neříkejte mi, že o tom mrtvém nic nevíte.“

„To jsem ani netvrdil,“ odsekl Derek.

„Ano, našel jsem Mendeze! Ale jeho tělo už bylo studené!“

„To musíte dokázat.“

„Samozřejmě, že to můžu dokázat. Povím vám, jak to bylo.“ Zhluboka se nadechl, načež dodal: „Bylo to už po půlnoci, když jsem si všiml, že Ines je pryč. Věděl jsem, že se zase setkala s tím Mendezem. A věděl jsem i, kde. Už jednou jsem je přichytil v houští severně od města…“

„Pak jste Mendezovi pohrozil, že ho zabijete, jestli Ines nenechá být,“ skočil mu Frank do řeči.

„Ano,“ připustil Derek. „Ale já jsem ho nezabil! To udělali Apači!“

„Apači tak blízko Tubacu? Tomu nevěřím.“

„Přísahám vám, že já jsem to nebyl!“ Frank si ho nedůvěřivě prohlížel.

„Našli jsme jen vaše stopy, Dereku. Žádné jiné.“

„Ale já ano! Byly nanejvýš dvě hodiny staré. Později je zavál písek.“

„Hm, to je možné. Ale jak mi chcete vysvětlit, že Diego Mendez nebyl skalpován?“

„Rudoši měli příliš naspěch. Ines určitě křičela o pomoc. Proto rychle zmizeli a skalpování si odpustili.“

Frank ho ovázal, vyměnil si pohled s Elliotem a pak opět pohlédl na zajatce.

„Dejme tomu, že mluvíte pravdu. Proč jste potom hned nepřišel za mnou?“

„Své záležitosti si vyřizuju sám. Krom toho jsem nechtěl ztrácet čas,“ odpověděl Derek.

Frank Chesham a kovář si opět vyměnili pohled. Derekovi nevěřili.

„Odvezeme vás do Tubacu,“ řekl Frank. „Tam o vás rozhodne porota.“

*** 

Zešeřilo se. Frank Chesham a jeho průvodci ujeli několik mil směrem na východ, načež se utábořili v závětří jedné doliny. Oheň byl tak nepatrný, že jeho zář nepronikla přes keře.

Flinn Derek seděl v písku a mlčky jedl. Hleděl při tom na Franka, který seděl na svém sedle a usrkával kávu.

„Prošetřím to, jakmile vás přivezu do Tubacu,“ řekl Frank.

„To už bude pozdě! Pak už to děvče nikdy nenajdete.“

„Já převezmu první hlídku,“ řekl kovář.