Za to, že knížka mohla vzniknout právě v této podobě, patří kromě mnoha mých horských přátel a kamarádů velké poděkování také mému otci, díky němuž jsem roku 1975 ve svých deseti letech poprvé zjistil, že nějaké Tatry vůbec existují. S patrně už doživotními následky. A samozřejmě – děkuju za všechno, Tati!

Předmluva

Vysoké Tatry jsou ve srovnání například s Alpami opravdu jen takříkajíc „kapesní velehory“: od západu k východu měří sotva 26 km a od jihu k severu 17 km, byť v celém oblouku Karpat jsou samozřejmě nejvyšší. Jejich strmé, skalnaté a divoce rozervané masivy se výrazně liší od všech okolních, podstatně obleji tvarovaných pohoří, včetně bezprostředně sousedících Západních Tater (blíže viz samostatný průvodce). Vrcholem Gerlachovského štítu dosahují maximální nadmořské výšky 2655 m. V dolinách Vysokých Tater se jako lesklé vodní perly ukrývají četná horská jezera, na slovenské straně nazývaná plesa, na polské stawy. Toto území zcela mimořádné krajinářské a přírodní hodnoty bylo roku 1949 ( v Polsku 1955) prohlášeno národním parkem a od té doby se na něj vztahuje nejvyšší možný stupeň zákonné ochrany. Svou přitažlivost Vysoké Tatry nijak výrazně neztratily ani po ničivé vichřici v listopadu 2004, které padly za oběť nádherné, převážně smrkové lesy na jižních svazích ve výškách zhruba od 800 do 1300 m. Dnes lze říci, že i tento silně zdevastovaný vegetační pás v prostoru mezi Vyšnými Hágy a Tatranskou Lomnicí se po dvaceti letech již do značné míry opět zotavil a zazelenal.

Zájemcům o bližší poznání Vysokých Tater nabízí tento průvodce 50 ( s variantami ještě více) vybraných tras všech stupňů náročnosti, pro příležitostné výletníky i náročnější vysokohorské turisty – na úpatí hor, dolinami k jezerům a chatám, do sedel, na hřebeny a vrcholy, jak ve slovenské části horstva, tak i na jeho polské straně v okolí tradičního goralského centra Zakopané.

Kdo sem zavítá nejen s otevřenýma očima, ale i srdcem, rozhodně nebude litovat. Tatranské doliny, hřebeny a štíty mají svou duši a charakter, stejně jako místní lidé. Mnozí turisté ze Slovenska, Polska, Moravy a Čech je dokonce už léta vnímají jako životní styl, jako vnitřně očistné místo každoročních opakovaných návštěv a duševní fenomén, který nám pomáhá překonávat i ty nejtěžší životní situace.

I když se zrovna nestanete takovýmto „beznadějným tatranským případem“, jsem pevně přesvědčen, že si z Vysokých Tater odnesete přinejmenším množství nezapomenutelných zážitků a nové energie. Přeji Vám k tomu především dobré počasí a správnou turistickou náladu, to ostatní už přijde samo. A pokud Vám při tom bude věrným a spolehlivým pomocníkem i tato publikace, budu jedině rád. Za to, že mohla vzniknout právě v této podobě, patří kromě mnoha mých horských přátel velké poděkování také mému otci, díky němuž jsem se roku 1975 ve svých deseti letech s Vysokými Tatrami seznámil.

Brno, léto 2024, Václav Klumpar

Celková přehledová mapa oblasti

Nejlepší trasy

Temné Smrečiny

Tajný tip pro všechny, kteří hledají klidné velehorské zákoutí a umějí ocenit drsnou krásu relativně odlehlé přírody. Patrně nejhezčí turistická trasa z Podbanského (trasa 3, 10.30 h).

Kriváň

Národní hora Slováků a západní krajinná dominanta Vysokých Tater. Namáhavá, za dobrého počasí však velice atraktivní vrcholová túra s nádhernými výhledy (trasa 5, 7 h).

Mlynická a Furkotská dolina

Krásný okruh ze Štrbského plesa, s vodopádem Skok, několika plesy a přechodem štěrbiny Bystrá lávka na severní straně Soliskového hřebene
(trasa 9, 7 h).

Popradské pleso

Poměrně lehký výlet k malebnému horskému jezeru v rozvětvení Mengusovské a Zlomiskové doliny (trasy 10 a 11, respektive 15, 2.30 h / 0.40 h / 4.45 h).

Východná Vysoká

Jeden z nejlepších vyhlídkových vrcholů díky své centrální poloze, navíc relativně snadno dosažitelný, pokud se na cestu vydáte z horského hotelu Sliezsky dom (trasa 17, 9.30 h).

Malá a Veľká Studená dolina

Klasický tatranský okruh dvěma krajinářsky velice působivými dolinami s malou horolezeckou vložkou při přechodu Priečného sedla (trasa 23, 8 h).

Dolina Zeleného plesa

Zřejmě vůbec nejkrásnější dolina ve slovenské části Vysokých Tater, v uzávěru korunovaná severní stěnou Malého Kežmarského štítu, vysokou 900 m (trasa 29, 6.30 h).

Monkova dolina

Skutečný přírodní klenot Belianských Tater se všemi typickými zvláštnostmi této horské skupiny. Výstup divokou vápencovou roklinou a alpinskými loukami do Širokého sedla, završený překrásnými dalekými výhledy (trasa 32, 6.30 h).

Kasprowy Wierch – Czuby Goryczkowe

Za dobré viditelnosti velmi vděčná túra po hraničním hřebeni mezi Slovenskem a Polskem a zároveň na rozhraní Vysokých a Západních Tater. Vytrvalí turisté si k ní ještě navíc mohou přidat výstup na polskou národní horu Giewont (trasa 40, 4 h; trasa 39 na Giewont, 6.30 h).

Orla Perć

Nejtěžší značená trasa Vysokých Tater a jediná zdejší souvisle uměle zajištěná cesta ve stylu via ferrat, tudíž vhodná pouze pro ostřílené „horské vlky“. Kdo si na ni netroufne v celé délce (trasa 47, z chaty 8 h čistého času), může absolvovat aspoň její nejhezčí první úsek mezi sedly Zawrat a Kozia Przełęcz (trasa 43, 6 h).

Szpiglasowy Wierch (Hrubý štít)

Atraktivní vysokohorský přechod z Doliny Pięciu Stawów Polskich do sousední kotliny jezera Morskie Oko, s nádhernými výhledy na obě strany dělicího hřebene Miedziane (trasa 48, mezi chatami 4.30 h).

Rysy od jezera Morskie Oko

Za dobrého počasí nezapomenutelná vrcholová túra, umožňující navíc přechod z Polska na Slovensko. Zážitkový výstup skalním pilířem zajištěným řetězy, z vrcholu se pak naskytne nádherný kruhový výhled na celé Vysoké Tatry (trasa 50, 8 h).

Užitečné informace

Jak průvodce používat

V této úvodní části publikace najdete všechny potřebné obecné informace, pokyny a praktické rady – mj. o dopravě, důležitých údolních centrech a přímých výchozích místech na bezprostředním úpatí hor. Pro potřeby přenocování je zařazena kapitola o horských chatách. Samostatné statě se věnují ochraně přírody a službám tatranských horských vůdců. V hlavní popisné části pak najdete u každé túry kromě její celkové charakteristiky a podrobného popisu také souhrnný praktický infoblok (obsahující výchozí bod, náročnost, časový plán, převýšení, možnosti občerstvení a přenocování, případně také varianty základní trasy), stejně jako názornou orientační mapku se zákresem základní trasy i variant, výškový profil a ilustrační fotografie.

Výchozí bod

Pod tímto heslem je v infobloku každé túry uvedeno místo, kam lze z údolí přijet prostředky veřejné dopravy (vlakem, autobusem, úzkorozchodnou železnicí, zubačkou či lanovkou), případně vlastním autem nebo taxíkem. Obvykle jde o obce a osady, které jsou podrobně popsány v úvodní části průvodce.

Náročnost

Náročnost jednotlivých tras je vyznačena v prvé řadě barvou podkladu jejího pořadového čísla v záhlaví. Podrobněji je pak charakterizována v rámci příslušného infobloku. Tam najdete rovněž potřebné údaje k případným variantám, jejichž náročnost může být oproti základní trase odlišná – o stupeň nižší nebo vyšší.

Občerstvení a ubytování

V údolních centrech a výchozích bodech na úpatí hor existuje řada možností občerstvení, stravování a ubytování nejrůznějších kvalitativních i cenových kategorií. Průměrná úroveň těchto služeb se v poslední době trvale zvyšuje a mnohde už dosáhla standardů doslova luxusních, zejména pokud jde o koupelny, sprchy a WC. To platí i pro horské chaty na slovenské i polské straně pohoří, byť takové přenocování vysoko v horách si pořád uchovává své nezaměnitelné kouzlo a romantiku. Zejména během hlavní letní sezony se vždy vyplatí rezervace ubytování předem.

Turistické značení, časy chůze

Turistické značení ve Vysokých Tatrách je všeobecně velmi kvalitní, takže problémy s orientací v souvislosti s ním prakticky nehrozí. Značky mají klasickou podobu vodorovných pásů v červené, modré, zelené nebo žluté ( v Polsku i černé) barvě mezi dvěma bílými reflexními pruhy. Ukazatele neuvádějí vzdálenosti v kilometrech, ale zásadně jen průměrné časy chůze v hodinách a minutách, potřebné k absolvování daného úseku (bez zastávek), čehož se držíme i v tomto průvodci.

Tatranská magistrála

Tato klasická, po celé své délce červeně značená dálková turistická cesta, vybudovaná v letech 1931–1937, vede podél jižního úpatí celého tatranského masivu. Začíná při ústí Jalovecké doliny v Západních Tatrách a pokračuje dál na východ kolem Žiarské doliny, pod rozložitým Barancem, kousek nad autokempem v Račkově dolině, pod nejvyšší západotatranskou horou Bystrá a u ústí Kamenisté doliny dosahuje osady Podbanské. Odtud pak následuje část ležící již na území Vysokých Tater: nejprve pod Kriváněm přes Tri Studničky na Štrbské Pleso, dále Mengusovskou dolinou k Popradskému plesu, strmě vzhůru do Sedla pod Ostrvou, dlouhým traverzem Tupé a Končisté k Batizovskému plesu, pod Gerlachem k horskému hotelu Sliezsky dom, jižním úbočím Slavkovského štítu na Hrebienok, přes rozvětvení Studených dolin na Skalnaté pleso, traverzem Huncovského štítu do sedla pod Veľkou Svišťovkou, z něj strmě dolů k Zelenému plesu a nakonec kolem Veľkého Bielého plesa na Kopské sedlo, odkud do roku 1978 navazovala ještě hřebenovka Belianských Tater (momentálně bez značení).

Dvě nejnáročnější pasáže Magistrály jsou již zmíněné strmé úseky v severních srázech Ostrvy a Veľké Svišťovky (zde je dokonce nutné jištění řetězy). V zimním období, respektive při sněhové pokrývce, jsou z bezpečnostních důvodů uzavřeny úseky Trigan – Popradské pleso (nahrazen dolní, zeleně značenou cestou), Popradské pleso – Sliezsky dom a Huncovská vyhliadka (nad Skalnatým plesem) – Sedlo pod Svišťovkou – Zelené pleso. Některé úseky mohou být uzavřeny také operativně v případě lavinového nebezpečí; sledujte aktuální pokyny horské služby!

Umělé jištění

V obtížnějších, velmi strmých a exponovaných skalnatých partiích značených cest jsou ve Vysokých Tatrách pevně osazeny umělé jisticí pomůcky – kovové řetězy, kramle nebo držadla. Přes jejich pravidelnou kontrolu a údržbu je vhodné na nich postupovat opatrně a zejména řetězy před plným zatížením vždy raději alespoň zlehka vyzkoušet.

Objektivní nebezpečí, horská záchranná služba

Největší objektivní riziko vysokohorských túr představuje náhlé zhoršení počasí, zvláště v případě, pokud turistu zastihne v exponovaných pasážích. Bouřka na hřebeni není nic příjemného a prakticky totéž platí i o náhlém prudkém ochlazení, sněžení, neřkuli námraze. Proto před každým výletem věnujte náležitou pozornost předpovědi počasí a jeho vývoj pak sledujte i přímo v terénu. Pokud se povětrnostní situace začne viditelně zhoršovat, v žádném případě neváhejte túru přerušit a raději zavčas sestupte níž.

Nikdy nespoléhejte pouze na mobilní telefon. Zdaleka ne všude v horách je dostatečné pokrytí signálem mobilních sítí.

Nejvhodnější roční období

Nejlepší podmínky pro horskou a vysokohorskou turistiku ve Vysokých Tatrách bývají od začátku července do konce září. V květnu a červnu ještě ve vyšších polohách často leží sníh. Říjen bývá někdy velmi příjemný, obvykle však už dosti chladný s prvními příznaky nastupující zimy. Od listopadu do dubna zůstávají veškeré vysokohorské aktivity vyhrazeny pouze zkušeným horolezcům. Z tohoto důvodu také na slovenské straně každoročně od 1. listopadu do 31. května platí zimní uzávěra značených turistických cest ve vysokohorském terénu, především nad chatami ( s několika málo výjimkami, sledujte aktuální návštěvní řád a vyhlášky horské služby!). Na polské straně jsou turistické značené cesty oficiálně přístupné celoročně – míru rizika s ohledem na počasí, terén a osobní možnosti si ovšem musí každý zvážit sám. V nižších polohách lze turistiku provozovat po celý rok. Relevantní aktuální informace o podmínkách, počasí atd. najdete na webových stránkách slovenské a polské horské služby: hzs.sk a topr.pl.

Dobrým zdrojem informací o počasí ve Vysokých Tatrách je například také pocasie.sme.sk/krajina/slovensko/vysoke-tatry.

Vstupní poplatky

Víceméně symbolický poplatek za vstup se platí v polském národním parku (TPN), ve slovenském TANAPu zatím jen velmi zřídka, nepravidelně a na místech s větší sezonní frekvencí turistů.

Vybavení

Doporučujeme standardní vybavení pro horskou a vysokohorskou turistiku. Ani v létě samozřejmě v batohu nesmí chybět teplé oblečení, rukavice a čepice přes uši, neboť počasí se ve vyšších polohách může kdykoliv rychle změnit. Na Orlí stezku (Orla Perć), výstup na Rysy z polské strany, jakož i některé další technicky náročnější túry (včetně všech mimo značené cesty, které jsou oficiálně povoleny jen s horským vůdcem), kde lze v terénu počítat s častou dopomocí rukou a používáním umělého jištění, doporučujeme pevné ferratové rukavice bez prstů, případně i kompletní ferratový set.

Mapy

Bohatý výběr map najdete ve všech významných turistických centrech na slovenské i polské straně pohoří. Potřebné kartografické produkty ovšem bez větších problémů seženete i v Česku. Velmi kvalitní je klasická turistická mapa Vysokých Tater v měřítku 1 : 50 000 od slovenského vydavatele VKÚ Harmanec. Existuje i podrobnější verze 1 : 25 000. Všechny tyto mapy v dostatečné míře znázorňují i polskou stranu horstva. Z polských map vřele doporučujeme především speciální podrobnou mapu Orla Perć v měřítku 1 : 5000 od nakladatelství Sygnatura. V univerzální digitální podobě pro mobilní telefony pak téměř nikdy nezklame aplikace mapy.cz, ještě o něco podrobnější zákres terénního reliéfu poskytuje freemap.sk.

trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů

Na webu gps.lingea.cz jsou k tomuto průvodci k dispozici ke stažení zdarma trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů. Tento QR kód vede přímo ke stažení.

1. vydání, heslo: 450310kwr

Trasy s GPS daty je možné importovat do aplikací a navigací, které podporují formát GPX. Díky nim se můžete během cesty kdykoli podívat, kde se právě nacházíte a kudy kráčíte. I přes pečlivou kontrolu nemůžeme vyloučit chyby a změny aktuálních podmínek na trase. Při orientaci se nikdy nespoléhejte pouze na GPS data, ale posuzujte vždy aktuální situaci na místě.

Výškové údaje

Drobné odlišnosti ve výškových údajích z různých zdrojů u jedné a téže kóty jsou způsobeny tím, že Slovensko po roce 2002 zavedlo nový systém určování nadmořské výšky s jinými referenčními body. Jisté malé rozdíly se tak objevují zejména u některých tatranských vrcholů – například Gerlachovský štít je vysoký 2655 m nebo 2654 m, Lomnický štít 2632 m nebo 2634 m, Ľadový štít 2628 m nebo 2627 m, Rysy (hraniční vrchol Slovenska a Polska) 2499 m nebo 2500 m, absolutní „rekordmankou“ v této metrické odlišnosti je Vysoká, tyčící se do 2560 m nebo 2547 m. Pro běžnou turistickou praxi ovšem tyto geodetické hrátky nemají žádný zásadní význam, a proto se i v tomto průvodci přednostně držíme klasicky zavedených, dlouhodobě všeobecně známých a stále často používaných prvních hodnot.

Webové stránky

Užitečným univerzálním webem o Vysokých Tatrách je tatryportal.sk. V Česku funguje solidně spravovaný a aktualizovaný web tatry.cz. Nejlepším polským webem je portaltatrzanski.pl.

Doprava

Na slovenské straně leží Vysoké Tatry přímo u hlavní páteřní dopravní tepny – dálnice a železnice Bratislava–Žilina–Košice. Uzlovým nádražím Poprad-Tatry projde většina turisticky orientovaných návštěvníků pohoří. V jeho bezprostředním sousedství (asi 100 m) se nachází autobusové nádraží, odkud jezdí spoje ve směru Starý Smokovec, Tatranská Lomnica, Tatranská Kotlina, Ždiar, Javorina a Lysá Poľana, ale i do Červeného Kláštora v Pieninském národním parku. Jízdní řády najdete například na sadpp.sk/doprava.

Přeshraniční autobusové spojení z Popradu do Zakopaného funguje v hlavní sezoně několikrát denně (flixbus.com). Vnitrostátní dopravu na polské straně zajišťují především malé soukromé mikrobusy, jejichž řidiči zpravidla vycházejí plně vstříc okamžité poptávce a požadavkům turistů. V Zakopaném a na přístupové silnici k jezeru Morskie Oko jezdí také stylové koňské drožky (fiakry) a povozy (końbusy).

Severozápadně od Popradu se nachází mezinárodní letiště (www.airport-poprad.sk), odkud je možné si zarezervovat vyhlídkové lety nad Tatrami (mj. regiontatry.sk).

Dobré asfaltové silnice vedou z Popradu do všech obcí a osad na úpatí tatranského masivu. Jednotlivá sídla pod horami – od Podbanského přes Štrbské Pleso, Starý Smokovec, Tatranskou Lomnici, Tatranskou Kotlinu, Ždiar a Javorinu až po hraniční přechod Lysá Poľana – jsou pak navzájem spojena krajinářsky velice pěknou transverzálou, tzv. Cestou Slobody. Na polské straně na ni navazuje Droga Oswalda Balzera, pojmenovaná po významném historikovi, který v roce 1902 zastupoval vládu tehdejší Haliče při právním sporu s Uherskem o průběh hraniční čáry v oblasti Morského Oka – úspěšně. Tenkrát dohodnutá a vytyčená linie platí beze změny dodnes. Prakticky všude podél těchto hlavních tatranských silnic najdete větší i menší parkoviště, některá zpoplatněná, jiná nikoliv, téměř všechna hezky zasazená do okolní přírody.

Taxislužby jsou na Slovensku i v Polsku všeobecně drahé. Nemáte-li k dispozici vlastní auto, stojí za zvážení vzít si brzy ráno taxi na trase mezi Štrbským Plesem (Liptovským Mikulášem) a Podbanským, kde je v tuto dobu autobusové spojení velmi omezené – a první ranní autobus totiž odjíždí příliš pozdě na to, aby vyhovoval časovým plánům dlouhých celodenních výletů (trasy 1, 2, 3 a 5). Ideálním řešením je zde ubytování přímo v Podbanském.

Nejdůležitějším a prakticky nejvhodnějším prostředkem veřejné hromadné dopravy na slovenské straně Vysokých Tater je úzkorozchodná Tatranská elektrická železnice (TEŽ), jejíž hlavní nástupní terminál se nachází v horní etáži nádraží Poprad-Tatry. Dopravní síť TEŽ byla vybudována už na začátku 20. století; první úsek mezi Popradem a Starým Smokovcem byl uveden do provozu v roce 1908. Z uzlové stanice ve Smokovci se pak rozbíhají dvě navazující tratě a směřují k východu do Tatranské Lomnice a západním směrem do osady Štrbské Pleso. Do společného systému TEŽ dnes patří také ozubnicová železnice Štrba – Štrbské Pleso a lokální železniční trať Poprad-Tatry – Studený Potok – Tatranská Lomnica. Pro vícedenní pobyt ve Vysokých Tatrách je výhodné koupit si na TEŽ týdenní jízdenku, nejlépe hned na nádraží Poprad-Tatry. Po zakoupení si do ní nezapomeňte vyplnit číslo svého průkazu totožnosti a při první jízdě ji přímo ve vlaku označit (aktuální informace získáte na webu tatryportal.sk). Časové lístky lze zakoupit rovněž on-line (viz zssk.sk/navod-tatransky-casovy-listok).

Díky dobré dopravní infrastruktuře a množství horských chat lze ve Vysokých Tatrách bez problémů podnikat celodenní i vícedenní túry, aniž by bylo nutné se vždy vracet zpátky do výchozího bodu.

Pokud jde o vysokotatranské lanovky, nejznámější z nich je kabinová z Tatranské Lomnice na Skalnaté pleso a dále na Lomnický štít, druhý nejvyšší vrchol pohoří. Jízdenky pro dolní úsek přes mezistanici Štart na Skalnaté pleso se dají díky dostatečné přepravní kapacitě obvykle bez potíží zakoupit přímo na místě. Pro závěrečný výjezd na štít je ovšem lepší si lístky zajistit s časovým předstihem jednoho až dvou dnů (přímo na přepážce u dolní stanice lanovky nad hotelem Sasanka na severozápadním okraji Tatranské Lomnice), anebo si je rezervovat přes internet (informace získáte mj. na www.lanovka-tatranska-lomnica.cz; jízdenky zakoupíte také na vt.sk, respektive gopass.sk). Ze Starého Smokovce (dolní stanice nad Grandhotelem) jezdí pozemní lanovka na Hrebienok, jihovýchodní výběžek Slavkovského štítu a důležitý výchozí bod turistických tras na Tatranské magistrále (mezi Skalnatým plesem a Sliezským domem) a při rozvětvení Studených dolin (mj. www.lanovka-hrebienok.cz). Dále jsou turistům ve slovenských Vysokých Tatrách k dispozici také dvě sedačkové lanovky – ze Skalnatého plesa na Lomnické sedlo a ze Štrbského Plesa (od lyžařského areálu FIS) na Solisko (respektive k Chatě pod Soliskom). Na polské straně je turisticky nejvýznamnější visutá kabinová lanovka ze Zakopaného-Kuźnic na Kasprowy Wierch, pozemní lanovka na Gubalówku a sedačková lanovka na sousední Butorowy Wierch (veškeré informace dostupné mj. na pkl.pl).

Peníze, měna

Na Slovensku se platí eurem (1 euro = 100 centů), v Polsku zlotým (1 zlotý = 100 grošů). Aktuální kurz odpovídá zhruba 4 zlotým za 1 euro. Směnárny (zmenáreň, kantor) najdete ve všech turisticky významných lokalitách.

Jazyk, řeč

Slovenština a polština jsou jazyky nám blízké a podobné, přece však je dobré některé výrazy ovládat (viz slovníček v závěru průvodce). V polské řeči je charakteristický přízvuk na předposlední slabice a řazení přídavných jmen v přívlastku až za kmenová podstatná jména (například lanovka = kolejka linowa). Anglicky se mimo hotely apod. domluvíte spíše s mladšími lidmi, německy velmi málo. Každopádně není dobré se vůči místním jazykům nějak přespříliš „čecháčkovsky“ vymezovat, je lepší se spíše snažit komunikačně přizpůsobit. Možná budete až překvapeni, jak to funguje.

Země a lidé

V tradičním pojetí leží slovenské Vysoké Tatry na území dvou historických regionů – Liptova (oblasti kolem horního toku řeky Váh) a Spiše (oblasti kolem horního toku řeky Poprad). Podle současného správního rozdělení patří do krajů Žilinského (okres Liptovský Mikuláš) a Prešovského (okres Poprad). Polské Tatry se svým přirozeným střediskem Zakopaným patří v celostátním rámci do Malopolského vojvodství (Województwo Malopolskie), okresu Tatranského (Powiat Tatrzański). Spádové silniční a železniční spojení odtud směřuje do Krakova, třičtvrtěmilionového hlavního města Malopolska (vzdáleného asi 100 km).

Poté, co se státní hranice mezi Slovenskem a Polskem v rámci schengenského prostoru plně otevřely, jsou vzájemné kontakty mezi oběma zeměmi opět intenzivnější a Vysoké Tatry se staly opravdu společným pohořím národů na obou jejich stranách. Turisté přijíždějící ze Slovenska do Polska si však přece nutně povšimnou několika místních specifik: hned po tradičních koňských drožkách a dřevěné architektuře goralů je to silně vytříbený polský smysl pro obchod a vedle toho samozřejmě také hluboce zakořeněná religiozita. Jak v samotném Zakopaném, tak i na mnoha místech v okolí – a zejména právě v horách – se uchovaly četné odkazy a připomínky osobnosti dnes již vpravdě legendárního polského papeže Jana Pavla II. Občanským jménem Karol Wojtyła (1920–2005) se narodil ve Wadowicích, studoval v blízkém Krakově a už od mládí pravidelně navštěvoval Tatry – zpočátku „jen“ jako řadový turista, horolezec a poutník, později už jako biskup a arcibiskup krakovský a posléze již z Vatikánu jako kardinál a Svatý otec, který se trvale zapsal do myslí a srdcí zdejších lidí. Ve všech těchto rolích a etapách života však zůstával především skutečným „Taternikem“ – zaníceným nadšencem, jenž na své „domácí“ hory nikdy nedal dopustit a jejichž kouzlu v tom nejlepším slova smyslu zcela propadl.

Cestovní doklady a zdravotní pojištění

Pro cesty na Slovensko a do Polska stačí občanům EU platný občanský průkaz. Chystáte-li se do Tater, je vhodné uzavřít dobré cestovní zdravotní pojištění, které pokryje případné náklady na záchranné akce a lékařskou péči, zvlášť pokud budete podnikat náročnější túry a výstupy.

Velvyslanectví a konzuláty ČR na Slovensku a v Polsku

Velvyslanectví České republiky v Bratislavě: Hviezdoslavovo námestie 8, P. O. Box 208, 810 00 Bratislava, Slovensko, tel.: +421 2 592 033 03, fax: +421 2 592 033 30, e-mail: Bratislava@mzv.gov.cz, mzv.gov.cz/bratislava.

Velvyslanectví ČR ve Varšavě: Koszykowa 18, 00-555 Warszawa, Polska, tel.: +48 225 251 850, fax: +48 225 251 898, e-mail: warsaw@mzv.gov.cz, mzv.cz/warsaw.

Honorární konzulát ČR ve Vratislavi/Wrocławi: ul. Szkocka 5/2, 54-402 Wrocław, Polska, tel.: +48 713 509 700, fax: +48 713 509 710, e-mail: wroclaw@honorary.mzv.cz, republikaczeska.pl.

Kategorie náročnosti

■ = Lehká

Tyto trasy jsou technicky bezproblémové, nijak zvlášť namáhavé a dají se poměrně bezpečně absolvovat i za méně příznivého počasí. Celkově jsou vhodné i pro děti a fyzicky méně zdatné turisty.

■ = Střední

Jedná se o skutečné túry v horském a vysokohorském terénu, kde míra objektivního rizika znatelně narůstá. Za dobrého počasí a dostatečné viditelnosti zůstávají pro zkušené turisty ještě v podstatě bez problémů. U dětí, fyzicky méně zdatných a v horách nepříliš zkušených osob je ale třeba vhodnost takového výletu zvážit podle konkrétní situace a případ od případu, zejména s ohledem na délku túry a převýšení ve výstupu i v sestupu. Střední náročnost má většina tras v tomto průvodci.

■ = Těžká

Vzhledem k limitacím čteček elektonických knih jsou kategorie obtížnosti tras v této knize označeny počtem vykřičníků u čísla trasy - jeden pro lehkou, dva pro střední a tři pro těžkou.

symboly

Symboly v záhlaví tras

v dostupné vlakem/autobusem

Slovensko: HZS (Horská záchranná služba) centrála 18 300 nebo +421 52 787 7711, HZS Starý Smokovec +421 52 442 2820.

Polsko: TOPR (Tatrańskie Ochotnicze Pogotowie Ratunkowe) centrála 985 nebo +48 601 100 300, TOPR Zakopane +48 18 206 3444 nebo univerzální evropská nouzová linka 112.

Bilíkova chata (1255 m n. m.): 25 lůžek, tel.: +421 949 579 777, info@bilikovachata.sk, bilikovachata.sk.

Horská chata Encián / Dom hostí Skalnaté pleso (1751 m n. m.): 14 lůžek, tel. +421 911 033 645, +421 903 891 173, encian@tos-tatry.sk, krajsietatry.sk/chata-encian.

Horský hotel Hrebienok (1285 m n. m.): 75 lůžek, tel.: +421 44 290 1351, +421 905 217 209, reservation@hotelhrebienok.sk, hotelhrebienok.sk.

Horský hotel Popradské pleso (1494 m n. m.): 141 lůžek, tel.: +421 908 761 403, +421 910 948 160, recepcia@popradskepleso.sk, popradskepleso.com.

Horský hotel Sliezsky dom (1670 m n. m.): 88 lůžek, tel.: +421 911 882 879, +421 918 988 309, recepcia@sliezskydom.sk, sliezskydom.sk.

Chata Plesnivec (1290 m n. m.): 20 lůžek, tel.: +421 905 256 722, chataplesnivec@gmail.com, chataplesnivec.sk.

Chata pod Rysmi (2250 m n. m.): 14 lůžek, tel.: +421 52 4422314, +421 903 181051 (pouze SMS), chatapodrysmi.com.

Chata pod Soliskom (1840 m n. m.): 11 lůžek, tel.: +421 917 655 446, +421 907 949 442, chatasolisko@gmail.com, chatasolisko.sk.

Chata pri Zelenom plese (1551 m n. m.): 56 lůžek, tel.: +421 901 767 420, tatry@chataprizelenomplese.sk, chataprizelenomplese.sk.

Majláthova chata (1494 m n. m.): 14 lůžek, tel.: +421 917 655 446, majlathovachata@gmail.com, majlatka.sk.

Rainerova chata (1300 m n. m.): pouze občerstvení, tel.: +421 52 452 4103, +421 907 910 559, vysoketatry.com/chaty/rchata/rchata.html.

Skalnatá chata (1740 m n. m.): 12 lůžek, tel.: +421 910 739 172, +421 904 890 298, +421 903 247 656, info@skalnatachata.sk, skalnatachata.sk.

Téryho chata (2015 m n. m.): 24 lůžek, tel.: +421 949 650 315, teryhochata007@gmail.com, teryhochata.sk.

Zamkovského chata (1475 m n. m.): 23 lůžek, tel.: +421 52 442 2636, +421 905 554 471, +421 902 266 115, zamka@zamka.sk, zamka.sk.

Zbojnícka chata (1960 m n. m.): 16 lůžek, tel.: +421 903 638 000, rezervacie@zbojnickachata.sk, zbojnickachata.sk.

Hotel Górski Kalatówki (1195 m n. m.): 86 lůžek, tel.: +48 18 206 3644, +48 608 326 030, recepcja@kalatowki.pl, kalatowki.pl.

Schronisko Głodówka (1130 m n. m.): 97 lůžek, tel.: +48 18 207 7188, biuro@glodowka.com.pl, glodowka.com.pl.

Schronisko Morskie Oko (1406 m n. m.): 78 lůžek, tel.: +48 18 207 7609 nebo +48 602 260 757, schroniskomorskieoko@wp.pl, schroniskomorskieoko.pl.

Schronisko Murowaniec (1500 m n. m.): 120 lůžek, tel.: +48 18 201 2633, +48 539 537 910, rezerwacje@murowaniec.com, murowaniec.com.

Schronisko na Hali Kondratowej (1333 m n. m.): 20 lůžek, tel.: +48 18 201 9114, schronisko@halakondratowa.pl, halakondratowa.pl.

Schronisko Górskie PTTK w Dolinie Pięciu Stawów Polskich, nebo též Schronisko Pięć Stawów (1670 m n. m.): 68 lůžek, tel.: +48 78 105 5555, schronisko@piecstawow.pl, piecstawow.pl.

Schronisko w Dolinie Roztoki (1031 m n. m.): 75 lůžek, tel.: +48 609 001 760, +48 733 275 199, +48 600 443733, schroniskoroztoka.pl.