PŘEDMLUVA

Pro Černou Horu je charakteristická velká rozmanitost různých typů krajiny na velmi malém území. Název této země je oprávněný: Na rozdíl od krasových hor severněji od Jadranu jsou vrcholy Černé Hory tmavé, protože jsou zalesněné až do velkých výšek. A právě díky těmto lesům lákají k pěším túrám i ve vrcholném létě.

Ti, kteří se nemohou rozhodnout, jestli chtějí dovolenou strávit u moře, nebo spíše v horách, jsou tu správně: Od Kotorského zálivu (Boka Kotorska), který je (mylně) považován za nejjižnější evropský fjord, vedou značené cesty středomořskou vegetací až na vrcholky s nádherným výhledem na moře.

O několik hodin jízdy autem dále už se ocitnete v „balkánských soutěskách“, tedy ve vysokém pohoří zbrázděném hlubokými kaňony a s dvěma nejvyššími vyvýšeninami Dinárských hor, masivem Durmitor a „prokletým“ pohořím Prokletije. Najdete tady horská jezera s křišťálově čistou vodou, stoleté, nikým nedotčené lesy a tradiční horské salaše zvané katuny, v nichž ještě můžete zažít skutečné pohostinství.

Černá Hora je okouzlující zejména díky původní přírodě, která dosud zůstala ušetřena masového turismu. V zemi se nachází pět národních parků a dvě památky světového dědictví UNESCO. Dva parky na hranicích s Chorvatskem, respektive s Bosnou a Hercegovinou sice v důsledku rozpadu Jugoslávie ztratily svůj oficiální status, stále si však zachovaly svůj nezaměnitelný charakter.

Tento turistický průvodce obsahuje 50 tras a vyhoví každému vkusu: Najdete tu náročné výstupy na strmé vrcholy přesahující hranici 2000 metrů, vedle toho ale i příjemné procházky vedoucí svěží zelenou horskou krajinou i výlety po historických stezkách ke starým pevnostem a klášterům.

Černá Hora je zemí, která se neustále mění. Mnohé oblasti jsou díky lepšímu silničnímu spojení snáze dostupné než v minulosti, naopak některé pastevecké stezky byly zrušeny nebo jsou dnes zarostlé. Omezila jsem se proto na ty regiony, které jsou relativně snadno přístupné, mají určitou úroveň turistické infrastruktury a existuje v nich jistá spolehlivost a kontinuita, pokud jde o udržování cest.

Přeji vám příjemný a zážitkově pestrý pobyt v zemi černých hor!

Vídeň, jaro 2023, Johanna Stöckl

TURISTIKA V ČERNÉ HOŘE

Výběr tras

Celkem 50 tras, které jsou tu představeny, nabízejí široké spektrum výletů napříč regiony, s různými stupni obtížnosti i požadavky na fyzickou zdatnost. Navíc můžete zkombinovat několik tras dohromady, a vytvořit si tak velmi atraktivní několikadenní túry.

Rizika a nebezpečí

Na zvláštní rizika upozorňujeme v textu u jednotlivých túr. Vzhledem k setkávání teplého a vlhkého mořského vzduchu s chladným kontinentálním výškovým prouděním se v pohořích Černé Hory často vyskytují silné bouřky s prudkým deštěm a rychlým poklesem teploty. Předpovědi a informace, které dostanete od místních obyvatel, zejména od starší generace, jsou obvykle spolehlivější než oficiální předpověď počasí.

Nebezpečí, jež představují zvířata, bývá často přeceňováno. V Černé Hoře žije 15 druhů hadů, ale pouze tři z nich jsou jedovatí. Všichni jsou velmi plaší a při sebemenším zvuku zmizí. Totéž platí i pro všechna ostatní zvířata v zemi. V hlubokých horských roklích stále žije velké množství medvědů a vlků, ale pravděpodobně je neuvidíte, protože se vyhýbají kontaktu s lidmi.

Náročnost

Většina tras popsaných v tomto průvodci vede po zřetelných stezkách a pěšinách, které jsou většinou také značené; najdete tu však i náročnější výstupy vedoucí místy volným terénem, které vyžadují vyšší míru orientačních schopností. Nikdy byste také neměli zapomínat, že za nepříznivých povětrnostních podmínek se snadná a dobře značená procházka může kvůli silnému větru nebo dešti náhle změnit v namáhavou a nebezpečnou túru a že v mlze nebo za soumraku nemusí být turistické značky dostatečně viditelné. Aby bylo možné posoudit obtížnost a náročnost tras (za předpokladu dobrých povětrnostních podmínek), jsou barevně rozděleny do tří kategorií, viz následující strana.

Doba chůze

Veškeré časové údaje představují čistou dobu chůze (bez přestávek na odpočinek) průměrně trénovaných turistů. Počítáme s tempem 4 km za hodinu v rovném terénu a 400 m převýšení za hodinu ve stoupání, přičemž rychlost chůze může být na kamenitých stezkách a pěšinách nebo ve volném terénu i výrazně nižší, než jsou uvedené hodnoty.

Vybavení

Pro túry ve vysokých horách je nezbytná pevná obuv s protiskluzovou podrážkou, zatímco na snazších procházkách mohou být – zejména v horkém období – pohodlnější spíše dobré trekingové sandály nebo lehké turistické boty. Vzhledem k trnité vegetaci a ostrým skalám rozhodně doporučujeme mít na sobě dlouhé a odolné kalhoty. Nezbytná je ochrana proti dešti, větru a chladu, opalovací krém (nejlépe v kombinaci s kloboukem se širokým okrajem nebo s kšiltovkou) a dostatečná zásoba vody.

V pobřežních oblastech se od května do října nemůžete spoléhat na žádné vodní prameny. Většina vody prosakuje krasovými horninami a vyvěrá, pokud vůbec, až pod mořskou hladinou. Lépe dostupná je pitná voda ve vnitrozemí, i když také zde některé prameny přes léto vysychají; pouze v oblasti Bjelasica je voda k dispozici v dostatečném množství po celý rok, a to díky odlišnému geologickému složení (není tu vápenec, ale primární hornina, takže voda nemůže prosakovat).

Občerstvení a ubytování

Trvale obhospodařovaných horských chat je v současnosti jen několik; řada bývalých chat se přestala využívat a zchátrala. Některé objekty jsou kvůli nízké návštěvnosti otevřeny pouze někdy nebo pro skupiny otevírají po předchozí domluvě. Alternativou k horským chatám jsou takzvané eko-katuny (ekovesnice). Jsou to zčásti nově postavené a zčásti opravené vysokohorské osady, v nichž se jednotlivé chaty pronajímají jako ubytovací zařízení. Na mnoha místech si však už lidé hospodařící v horách uvědomili, že turisté mohou být cílovou skupinou, a nabízejí ve svých domech občerstvení a malé svačiny. Na možnost občerstvení podél trasy upozorňujeme v krátké informaci k túře, stejně tak i na pramen pitné vody.

Nejlepší roční období

Turistická sezona v Černé Hoře trvá přibližně od začátku dubna do konce října, přičemž v níže položených oblastech na pobřeží, zejména kolem Vrmacu, v pohoří Paštrovska gora a v okolí Kotorského zálivu, jsou túry možné i v zimě – panují tu příjemné mírné teploty.

Každé roční období má své vlastní přednosti: Koberce květů v horách a svěží zelená i kvetoucí vegetace na pobřeží dodávají putování na jaře zvláštní kouzlo. Od června do poloviny září bývá ve středomořské části země velmi horko a dusno, zatímco všechny trasy v oblastech nad 1000 m – například v pohoří Orjen nebo Lovćen a v celém vnitrozemí – jsou v tomto období nejpříjemnější. Konec léta a podzim se vyznačují mírnými teplotami, viditelnost je obvykle lepší, bouřky jsou méně časté a lesy hýří barvami, které jinak známe jen z „indiánského léta“ v Severní Americe.

Na cestách po Černé Hoře

Podrobnosti o příjezdu autem na dané místo a o možnostech parkování najdete v infopanelu u jednotlivých tras. Na většinu výchozích míst se dostanete také veřejnou dopravou. Na hlavních trasách z Podgorice do měst Bijelo Polje nebo Žabljak jezdí autobusy několikrát denně, na trase Podgorica, Cetinje, Budva a Kotor nebo Tivat dokonce několikrát za hodinu. K příjezdu lze využít také regionální vlaky spojující města Bar, Podgorica a Bijelo Polje anebo linku mezi Podgoricou a Nikšićem.

Mapy

V zásadě je možné chodit podle mapek v měřítku 1 : 50 000 nebo 1 : 75 000, přidaných k jednotlivým trasám. Podrobné turistické mapy pohoří Bjelasica a Komovi, oblasti Durmitor a Prokletije (každá v měřítku 1 : 50 000) a národního parku Skadarské jezero ( v měřítku 1 : 55 000) jsou občas k dispozici přímo na místě, ale najdete je i na internetových stránkách, například na eBay či Amazon nebo na českých e-shopech Svět hor (www.svethor.cz) a Knihy na hory (www.knihynahory.cz/cerna-hora-2). Ještě podrobnější mapy jsou k dispozici pro národní parky Lovćen a Komovi v měřítku 1 : 25 000.

Dobrý přehled poskytuje také automapa Montenegro v měřítku 1 : 150 000 (vydavatelství Freytag & Berndt). Pro plánování cesty doporučujeme automapu Srbsko – Černá Hora – Makedonie (Freytag & Berndt, měřítko 1 : 500 000).

Velmi kvalitní a obvykle také aktuální je mapa OpenStreetMap (www.openstreetmap.org), na které jsou vyznačeny prakticky všechny turistické trasy v oblastech, jimiž se tato kniha zabývá. Mapové výřezy lze také stáhnout pro použití v zařízeních GPS, a jsou proto užitečné při orientaci na místě. Velmi dobře využitelné jsou též české Mapy.cz, kde najdete téměř všechna uvedená místa.

Turistické značky a čísla cest

V posledních několika letech bylo v Černé Hoře nově vyznačeno mnoho stezek a bylo obnoveno staré značení v souladu se směrnicemi černohorské organizace zastřešující vysokohorské sporty PSCG. Značení má však svá úskalí: Za prvé, zejména červená barva má krátkou životnost kvůli silnému slunečnímu záření a rychle bledne. Naopak červenavé a bílé lišejníky na kamenech připomínají značky i tam, kde nejsou. A navíc je značení nových cest někdy poněkud chaotické a nekoordinované, takže nová značka vás povede zcela jiným směrem a starou, správnou cestu bude obtížné najít. Pro značení stezek se používají následující symboly:

Značky jsou obvykle znázorněny jako kruh. Jsou-li doplněny linkou, naznačuje tato linka směr k následující značce.

Pruhové značky se nacházejí například na kamenech na zemi nebo na stromech, které jsou příliš tenké na to, aby na nich mohlo být kruhové značení. První značka následující za odbočkou je pruhová a doplněná číslem trasy.

Jako pomocné značení mezi ostatními značkami se používají také jednoduché červené, bílé nebo červeno-bílé čáry na zemi, které označují průběh cesty.

Před rozcestími a odbočkami je pod posledním kruhovým značením umístěn křížek. Rozcestí je vyznačeno kruhem, z něhož vedou čáry do všech směrů. Trojúhelník s vykřičníkem pod kruhovou značkou upozorňuje na nebezpečné (zejména lezecké) úseky stezky.

Turistické stezky v Černé Hoře mají trojmístná čísla, přičemž první číslo představuje region (1 = Durmitor, 2 = Sinjavina, 3 = Bjelasica a Komovi, 7 = pohoří kolem pobřeží atd.).

Tipy na dálkové túry

Téměř všechny trasy v tomto průvodci jsou pojaty jako okružní. Pokud výchozí a cílový bod nejsou totožné, stručná informace vám napoví, jak se rychle vrátit do výchozího bodu veřejnou dopravou. Mnohé túry však zahrnují také varianty, které umožňují spojit části dvou nebo více okružních tras do jednoho delšího, dokonce i několikadenního dálkového treku. Vzhledem k někdy i dlouhým intervalům mezi autobusovými a vlakovými spoji doporučujeme nechat před túrou auto v cílovém bodě a do výchozího bodu se přesunout veřejnou dopravou. Díky tomu nebudete muset během cesty myslet na to, abyste dorazili do cíle v určitý čas.

Dálkové turistické trasy

V současné době jsou v Černé Hoře dvě dálkové turistické trasy: Turistická trasa „Crnogorska Transverzala 1“, zkráceně CT-1, která byla otevřena v roce 1987 a v roce 2007 kompletně přeznačena a opatřena tabulkami. Začíná v pohoří Žijovo ve Veruši a vede přes Bukumirsko jezero a pohoří Komovi do horského sedla Trešnjevik, odtud přes Bjelasicu do města Mojkovac a přes pohoří Sinjavina do Žabljaku v oblasti Durmitoru. Na zdolání celé trasy je potřeba nejméně 7 dní, přičemž nocleh je k dispozici pouze v úseku mezi horami Komovi a vesnicí Bistrica; prozatím je tedy nutné vzít si stan, zásoby a vybavení na několik dní.

Druhá dálková turistická trasa, „Primorska Planinarska Transverzala“, zkráceně PPT, byla otevřena v roce 2006 a vede z města Herceg Novi na samém severu černohorského pobřeží přes horský masiv Orjen, kolem Kotorského zálivu, pohořím Lovćen a přes Paštrovskou goru a horu Rumija do města Bar na jižní části pobřeží. I tato trasa trvá přibližně 7 dní, přičemž ubytování je v současné době k dispozici pouze v Orjenu (po předchozí domluvě lze využít dvě chaty) a v Lovćenu (bungalovy a hotel v osadě Ivanova Korita). Je třeba buď nést s sebou stan a zásoby na několik dní, nebo večer sestoupit na pobřeží, kde je k dispozici dostatek ubytování.

Ochrana přírody a životního prostředí

Mnohé z tras popsaných v tomto průvodci vedou přes území národních parků. Jako zodpovědní turisté byste na to měli pamatovat a nescházet z cest ( v mnoha oblastech je to výslovně zakázáno), netrhat rostliny (některé z nich, jež rostou v těchto citlivých ekosystémech, jsou přísně chráněné) ani nerušit zvířata a samozřejmě po sobě nenechávat v přírodě odpadky. Abyste předešli riziku lesních požárů, nikdy neodhazujte nedopalky cigaret a nerozdělávejte otevřený oheň.

Symboly

Symboly v záhlaví trasy

8 dostupné vlakem/autobusem

 možnost občerstvení

u vhodné pro děti

Symboly ve výškovém profilu

ì místo s občerstvením

f obsluhovaná chata, hostinec

g neobsluhovaná chata, přístřeší

K zřízené parkoviště

8 autobusové/vlakové spojení

L sedačková lanovka

p vrchol

o průsmyk, sedlo

Ö most

h kostel, kaple, klášter

é hrad, zámek, zřícenina, pevnost

± rozhledna/vyhlídka

w tábořiště

 piknikové místo

n jeskyně

çP odbočka

k pramen, studánka

Kategorie náročnosti

■ = Lehká

Tyto trasy jsou po většinu cesty dostatečně široké a obvykle mají jen mírné stoupání. Jsou bez větších nebezpečí dobře schůdné i za horšího počasí a jsou vhodné i pro starší osoby a děti.

■ = Střední

Úzké stezky a pěšiny, které mohou být v určitých místech nebo v krátkých úsecích i mírně exponované. Předpokladem je tu proto pevný a jistý krok a určitá zkušenost s horskou turistikou. Některé pasáže mohou navíc vyžadovat i dobrý orientační smysl.

■ = Těžká

Často úzké a strmé stezky, které jsou silně exponované nebo na kterých může hrozit uklouznutí na úbočích svahů. V určitých úsecích je nutné si pomáhat rukama. Z tohoto důvodu jsou tyto túry vhodné pouze pro zkušené horské turisty s dobrou fyzickou kondicí, kteří netrpí závratěmi a mají dobrý orientační smysl. Za nejistého počasí byste na černé trasy neměli vyrážet!

Vzhledem k limitacím čteček elektonických knih jsou kategorie obtížnosti tras v této knize označeny počtem vykřičníků u čísla trasy - jeden pro lehkou, dva pro střední a tři pro těžkou.

Nejlepší trasy

Subra

Jeden z nejvelkolepějších vrcholů v Dinárských horách s krasovými útvary, které jsou jinde na světě k vidění jen zřídka: legendární kamenné plošiny, jeskyně a propasti (trasa 3, 5.45 h) .

Vranovo brdo

Parádní stezka vysoko nad Kotorským zálivem, z vesnice Perast na nejkrásnější vyhlídku u bývalé rakousko-uherské pevnosti (trasa 6, 4.45 h).

Z Kotoru do sedla Krstac

Malebná túra po slavné karavanové stezce přímo z historického centra Kotoru až do horského průsmyku Krstac s fantastickým výhledem na Kotorský záliv (trasa 10, 5.45 h).

Z Njeguši na Jezerski vrh

Na „posvátnou“ horu Černohorců do centra národního parku, vesnice Ivanova Korita, a k nejvýše položenému mauzoleu na světě (trasa 12, 7 h) .

Kaňon řeky Mrtvica

Asi nejpozoruhodnější turistická stezka v Černé Hoře. V 70. letech 20. století ji armáda prorazila do svislé skalní stěny rokle hluboké až 1000 metrů (trasa 23, 4.30 h).

Štitan a Surdup

Dechberoucí túra na dva vrcholy vedoucí od Bukumirského jezera do malebné oblasti Kučka krajina u albánských hranic (trasa 26, 5 h).

Kolem pohoří Komovi

Překrásná trasa kolem jednoho z nejúchvatnějších horských masivů Černé Hory; turisté s dobrou fyzickou kondicí se mohou též vydat na jeden ze tří vrcholů (trasa 30, 6.30 h).

Kolem pohoří Bjelasica

Dvoudenní výlet snů po nejkrásnějších místech pohoří Bjelasica s přenocováním v horských chatách (trasa 35, celkem 10.30 h / 2 dny).

Ledena pećina

Pestrá túra ke slavné ledové jeskyni v masivu Durmitor; čeká vás fascinující krasová krajina a krátké lezecké úseky (trasa 43, 5.15 h).

Bobotov kuk

Povinnost pro každého turistu s vysokohorskými ambicemi v Černé Hoře: výstup na jednu z nejvyšších hor země, nacházející se v národním parku Durmitor (trasa 50, 5.30 h).

TRASY s GPS daty a souřadnice výchozích bodů

Na webu gps.lingea.cz jsou k tomuto průvodci k dispozici ke stažení zdarma trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů. Tento QR kód vede přímo ke stažení.

1. vydání, heslo: 435805cuk

Trasy s GPS daty je možné importovat do aplikací a navigací, které podporují formát GPX. Díky nim se můžete během cesty kdykoli podívat, kde se právě nacházíte a kudy kráčíte. I přes pečlivou kontrolu nemůžeme vyloučit chyby a změny aktuálních podmínek na trase. Při orientaci se nikdy nespoléhejte pouze na GPS data, ale posuzujte vždy aktuální situaci na místě.

O regionu

V zemi černých hor

Montenegro – už tento starý benátský název země vyvolává asociace spojené s dobrodružstvím v hlubokých soutěskách Balkánu a s nedotčenými, neprostupnými lesy, v nichž se prohánějí vlci i medvědi. Tyto kraje skutečně existují, pokud hledáte dobrodružství, jste tu na správně.

I přes rychlý rozvoj cestovního ruchu v tomto nejmladším evropském státě musíme však připomenout skutečnost, že infrastruktura pro pěší turistiku je tu stále ještě v plenkách. Během válečného konfliktu v Jugoslávii byly dosavadní stezky zanedbány, turistické značky vybledly, většina z více než dvaceti horských chat zchátrala a rozcestníky zmizely. Mladí lidé se stěhují do hlavního města a v horských vesnicích zůstává obvykle už jen několik starých lidí – v důsledku tohoto demografického vývoje je dnes mnoho horských farem opuštěných a cest i stezek zarostlých.

Černohorské úřady pro cestovní ruch sice rozpoznaly potenciál ekologické a udržitelné pěší turistiky a začaly – částečně s finanční i organizační pomocí ze zahraničí – revitalizovat síť turistických stezek, nicméně mnohé z nově vyznačených tras tohoto ambiciózního projektu mezitím znovu zarostly a turistické značky a rozcestníky se opět ztratily. Až na několik málo oblastí (Lovćen, Durmitor) jsou setkání s jinými turisty stále spíše výjimkou. Přece jen už však dnes osamělý turista není kuriozitou, o které by si místní pastevci vyprávěli celé týdny .

Síť silnic a cest v Černé Hoře se velmi rychle mění. Zejména v turisticky exponovanějších oblastech se neustále budují nové přístupové silnice, asfaltují se polní cesty a někdy se při tom ničí staré pastevecké stezky; pokud budou horské farmy zcela opuštěny, mohou i cesty a stezky, které se již nebudou využívat, během krátké doby zarůst. Vždy počítejte s tím, že pěšiny, které jsou v textu zmíněny, už možná nenajdete, nebo naopak že budete křižovat cesty, o nichž se v textu vůbec nemluví. Pokyny typu „ u posledního domu…“ nebo „druhou lesní stezkou doleva“ v tomto průvodci nepoužíváme, protože by mohlo snadno dojít ke změně. Velmi doporučujeme mít s sebou nějaký GPS přístroj, respektive chytrý telefon s aplikací umožňující navigaci pomocí údajů GPS.

Rostlinstvo a volně žijící živočichové

Rozmanitost krajiny a různé klimatické vlivy zde vytvořily mimořádně bohatou flóru a faunu. Vzhledem k tomu, že mnoho oblastí zůstalo z velké části nedotčených a některé jsou chráněny, je Černá Hora domovem mnoha vzácných živočišných a rostlinných druhů, které již v jiných částech Evropy vyhynuly. V řídce osídlených horských oblastech stále žijí medvědi hnědí, vlci, kozorožci a orli. Díky velkému druhovému bohatství smíšených lesů a stromové hranici, která leží vysoko nad 1500 m n. m., najdete i na túrách v nejvyšších nadmořských výškách místo holých skal různá rostlinná společenstva podle toho, ve které části země se vyskytujete.

Národní parky a ochrana životního prostředí

Přestože se Černá Hora ve své ústavě definuje jako „ekologický stát“, ničení a znečišťování životního prostředí je i zde všudypřítomné. Zejména v posledních letech bylo realizováno několik velkých stavebních projektů, jako například dálnice mezi městy Podgorica a Mateševo nebo nové lyžařské středisko u Kolašinu, při nichž se nebral žádný ohled na přírodu a krajinu. Rovněž při nemilosrdné zástavbě pobřeží mají obchodní zájmy vždy přednost před ochranou životního prostředí. Vzhledem k nízkému stupni industrializace a nízké hustotě osídlení ve vnitrozemí země se tu však stále ještě nachází nespočet oblastí s téměř nedotčenou přírodou.

I přes svou malou rozlohu má země pět národních parků. Každý z nich má jedinečný charakter: Krasové pohoří Lovćen je nejen domovem mnoha vzácných živočišných a rostlinných druhů, ale ohromí návštěvníky také velkým množstvím kulturních památek. Skadarské jezero, největší jezero na Balkánském poloostrově a jeden z posledních sladkovodních močálů v Evropě, slouží jako místo odpočinku a hnízdění mnoha stěhovavých ptáků, například kormoránů a pelikánů. Biogradska gora, která je tvořena primárními horninami, nabízí navzdory své nadmořské výšce mírně zaoblené hory a husté pralesy s obrovskými stromy. Divokou a romantickou vysokohorskou krajinu najdete v Durmitoru, včetně nesčetných strmých skalnatých vrcholů, hlubokých soutěsek a průzračných ledovcových jezer, a také v pohoří Prokletije na hranicích s Albánií.

Praktické informace

Informace

Aktuální informace lze získat od následujících organizací:

Národní turistická organizace Černé Hory: tel.: +382 77 100 001, vnitrostátně 080 001 300, montenegro.travel.

Černohorská federace horských sportů (Planinarski Savez Crne Gore PSCG): tel.: +382 20 622 220, pscg.me.

Příjezd do země

Černá Hora má dvě mezinárodní letiště – v Podgorici a Tivatu –, přičemž na druhé z nich létají v hlavní sezoně téměř výhradně charterové lety. Letiště Podgorica nemá žádné spojení veřejnou dopravou! Železniční stanice „Aerodrom“ je vzdálená přibližně 1 km a jezdí sem místní vlaky asi devětkrát denně. Taxíky, které přímo na letišti nabízejí paušální cenu za cestu do města, stojí dvakrát tolik, než když si telefonicky objednáte vůz z Podgorice (například Alo Taxi, tel.: +382 19700).

Zcela specifickým zážitkem je příjezd vlakem po železniční trati z Bělehradu do Baru, která byla otevřena teprve v roce 1976 po více než 20 letech výstavby a má 254 tunelů a 234 mostů, včetně mostu přes Malou Rijeku, který je nejvyšším železničním mostem v Evropě. Do Bělehradu a z Bělehradu jezdí denně vlaky s lůžkovými a lehátkovými vozy.

Pokud chcete jet do Černé Hory autem, je nejlepší využít dálnici, která vede přes Rakousko, Slovinsko, Chorvatsko a končí až kousek před chorvatským městem Ploče; odtud se na černohorskou hranici dostanete po pobřežní silnici přes Dubrovník asi za dvě hodiny. Je-li vaší cílovou destinací sever Černé Hory, může být dobrou alternativou i cesta přes Maďarsko a Srbsko (kde se stále zlepšuje silniční infrastruktura). Do Podgorice dojedete autem z Prahy přibližně za 15–16 hodin, z Brna trvá cesta asi o dvě hodiny méně. Naprosto nezbytné je mít s sebou zelenou kartu jako doklad o platném pojištění odpovědnosti z provozu vozidla. Na hranicích je vyžadováno její předložení!

Možnosti ke koupání

Volně přístupných pláží na pobřeží je bohužel stále méně. Bez problémů se ještě můžete koupat na městských plážích v Budvě, Petrovaci a Hercegu Novém a dále v celé oblasti Kotorského zálivu (zde jsou většinou malé kamenné plošiny se schůdky).

Ve vnitrozemí je většina horských jezer využívána místními obyvateli také ke koupání; zde byste měli být ohleduplní a – protože se voda používá také k napájení dobytka – nepoužívat ve vodě mýdla, šampony nebo příliš mnoho opalovacích krémů.

Kempování a ubytování

Podél pobřeží se nachází řada kempů, které nabízejí různé úrovně komfortu. Pro ty, kteří dávají přednost malým, jednodušeji vybaveným kempům, budou tím pravým místem rodinné kampy kolem Kotorského zálivu (poblíž Zeleniky, Morinje a Stolivu). Ve vnitrozemí jsou kempy u Biogradského jezera, ve městech Bijelo Polje a Žabljak. Volné táboření je zakázáno, ale v horách mimo národní parky se toleruje, pokud požádáte obyvatele nejbližší osady o povolení.

Hotely a ubytování v soukromí najdete ve všech zde zmíněných místech v údolí, i když ne všude ve vnitrozemí již dosahují středoevropské úrovně. Na webových stránkách státní organizace cestovního ruchu můžete vyhledávat ubytování ve všech částech země:

montenegro.travel.

Pěší túry s průvodcem

Podnebí

Kriminalita

Policie: 122

Hasiči: 123

Záchranná služba při nehodě: 124

Jednotné evropské číslo tísňového volání: 112

zpcg.me/en (vlak) nebo balkanviator.com/de (autobus).