Předmluva

„Skýtá ostrov nějaké motivy?“ otázal se Winston Churchill, jehož koníčkem bylo malování, v roce 1949 britského konzula na Madeiře Bryce Nairna před svou plánovanou dovolenou na atlantickém ostrově. Odpověď konzula přišla bleskově: „Sám Bůh stvořil Madeiru jako místo k rekreaci.“

První slovo z portugalštiny, které se turisté na Madeiře naučí, zní patrně „leváda“. Turistika podél levád představuje světový unikát. Sítě úzkých zavlažovacích kanálů se důmyslně vinou křížem krážem přec celý ostrov. Na stezkách vybudovaných podél kanálů můžete Madeiru pohodlně objevit i v těch nejodlehlejších koutech, aniž byste museli vystoupat velká převýšení. Dobrá polovina turistických tras popsaných v této knize je právě podél levád. Provedou vás úrodnou a obdělávanou krajinou, osázenou cukrovou třtinou, banány a vinnou révou, kolem teras, které jsou umně modelované do rozeklané ostrovní scenérie a připomínají Bali. Hučící vodopády a soutěsky leží na cestě stejně jako strmě se svažující útesy a horská rašeliniště. V původních údolích na severu ostrova je subtropická vegetace vavřínových lesů a vřesovců místy tak bujná, že máte pocit, jako byste procházeli smaragdově zeleným tunelem.

Přes veškerou fascinaci stezkami levád by se nemělo zapomínat, že tento sopečný ostrov je také vynikající oblastí pro horskou turistiku. Centrální masiv, dosahující výšky téměř 1900 metrů nad mořem, disponuje turistickými trasami všech náročností. Třívrcholová túra z Arieira přes Torres k Pico Ruivo je srovnatelná s těmi alpskými. Tato trasa, okázale vytesaná do skály, je právem považována za královskou túru. Kromě tajných pasteveckých stezek a dobrodružných chodníků stoupajících od pobřeží jsou zde také takzvané „veredy“, staré cesty spojující vesnice, které ještě před několika desítkami let představovaly jediný přístup do odlehlých měst přes hory a údolí. Typické jsou zaoblené schody dlážděných cest.

Moderní doba se nezastavila ani před Madeirou. Síť tras se může měnit díky novým lesním cestám, silnicím, výstavbě domů a v neposlední řadě neustálé proměně přírody samotné. Pokud při svých putováních narazíte na nové okolnosti, prosíme vás, abyste je sdělili nakladatelství. Teď už zbývá jen popřát vám pohodové a krásné dny na „ostrově květin v Atlantiku“.

Berlín, podzim 2022, Rolf Goetz

Na „královské túře“ (trasa 39) mezi nejvyššími vrcholy ostrova vznikla kvůli zřícení skály obchůzná trasa přes schodiště vytesané do skalního svahu

Přehledná mapa

Nejlepší trasy

Klasické levádové trasy

Údolím Ribeira da Janela

Věčně zelené údolí můžete obdivovat hned na několika levádových túrách. Půvabné výhledy do terasovitého ústí nabízí cesta levádou z Lamaceiros (trasa 70, 3.00 hod.) .

Ribeiro Frio

Klasika mezi levádovými túrami vás seznámí se subtropickým vavřínovým lesem Madeiry. Bujná vegetace přivádí k úžasu i amatérské botaniky, oblast je chráněna jako světové přírodní dědictví (trasa 43, 3.30 hod.) .

Levada do Rei

Královská leváda vede pod vlhkými skalními stěnami stálezeleným vavřínovým lesem hluboko do nitra odlehlého údolí Ribeira Bonito (trasa 25, 2.30 hod.) .

Caldeirão Verde

Romantická cesta levádou do „zelené divočiny“ vede do jednoho z prapůvodních regionů Madeiry. Procházíte po ní úzkými tunely a z horských svahů se do údolí řítí impozantní vodopády (trasa 29, 3.30 hod.) . Pokračovat lze dobrodružnou trasou do Pekelného kotle (trasa 30) .

Levada da Bica da Cana

Úzká leváda na jižním úbočí náhorní plošiny Paul da Serra poskytuje z výšky dobrých 1300 m n. m. nádherné výhledy na jižní pobřeží – ovšem za předpokladu, že je nezakryjí shluky mraků (trasa 50, 2.50 hod.) .

Levada das 25 Fontes

Husté vřesovcové lesy lemují tuto překrásnou cestu levádou do prameniště Rabaçalu. Krátká odbočka (trasa 54) vás zavede k nejznámějšímu vodopádu Madeiry (trasa 55, 2.45 hod.) .

Vrcholovky v oblacích

Pico Ruivo, 1862 m n. m.

Určitě nejpůsobivější túra na ostrově – úžasná hřebenovka spojuje nejvyšší vrcholy Madeiry. Alpská stezka vede z větší části po schodech vytesaných do skály, proto je dobré vzít s sebou i dobrou kondici (trasa 39, 5.30 hod.) . Pokud dáváte přednost méně strmým výstupům, můžete střechu ostrova zdolat také krátkou túrou z Achady do Teixeiry (trasa 38, 2.00 hod.) .

Pico Grande, 1654 m n. m.

Panoramatická cesta v oblacích s náročným stoupáním vás přivede na jednu z nejkrásnějších horských vyhlídek Madeiry. Kdo se chce vyhnout lehkým lezeckým pasážím, půjde po velkolepé hřebenovce pouze do Boca do Cerro (trasa 36, 4.00 hod.) .

Atraktivní okružní cesty

Ponta do Pargo

Přibližně po hodině cesty levádou lemovanou kapradinovými loukami se okružní trasa vine odlehlými, osamělými osadami, přičemž od vyšlapané cesty vedou krátké odbočky ke třem vyhlídkám nad srázným západním pobřežím (trasa 65, 4.10 hod.) .

Paul do Mar

Dlouhá trasa na západě ostrova začíná vzrušujícím sestupem po útesech a poté pokračuje po pobřežní promenádě Paul do Mar, kde se můžete posilnit v bufetu na strmý výstup zpět nahoru (trasa 62, 5.40 hod.) .

Pobřežní traily

Poloostrov São Lourenço

Velmi oblíbená trasa pozoruhodnou přírodní rezervací v nejvýchodnějším cípu Madeiry je známá svými pobřežními panoramaty: strmě padající mysy v teplých červených a okrových tónech, z vyhlídky na vrcholu lze dohlédnout až na sousední ostrov Porto Santo (trasa 14, 3.00 hod.) .

Porto da Cruz

Z Porto da Cruz se nejprve vystoupá na velkolepou vyhlídku; odtud pokračuje exponovaná soumarská stezka, vedoucí vysoko nad útesy k Boca do Risco, tu však lze doporučit pouze turistům, kteří netrpí závratí (trasa 16, 4.40 hod.) .

Fajã Quebrada Nova

Sestup k přímořským zahradám na severozápadním pobřeží je jednoduše dechberoucí a výjezd kabinovou lanovkou bude nezapomenutelným zážitkem (trasa 68, 1.40 hod.) .

Turistika na Madeiře

Náročnost

Většina turistických tras je vedena po zřetelných stezkách a cestách. Přesto mějte na paměti, že některé trasy vyžadují dobrou kondici, jistý krok a orientační smysl. U každé trasy upozorňujeme na možné riziko závratí. Je nutné brát na zřetel, že obtíže mohou za nepříznivého počasí výrazně gradovat. K lepšímu posouzení příslušné obtížnosti byly navržené turistické trasy (čísla tras) označeny různými barvami. Jejich význam je následující:

Kategorie obtížnosti

■ = Lehká

Tyto cesty jsou většinou dostatečně široké a jen mírně strmé, takže zůstávají i při špatném počasí relativně bezpečně schůdné. Zvládnou je i děti a starší osoby.

■ = Střední

Tyto pěšiny a stezky jsou převážně úzké a mohou být v krátkých úsecích poněkud exponované. Proto by se na ně měli vydat pouze zkušenější turisté. Kratší pasáže mohou klást zvýšené nároky na orientační smysl a předpokládají rovněž určitou míru odolnosti vůči závrati.

■ = Těžká

Tyto pěšiny a soumarské stezky bývají úzké a strmé. Místy mohou být velmi kamenité a hrozí zde uklouznutí, v některých případech si budete muset pomáhat i rukama. Proto by na ně měli vstupovat pouze zkušení horští turisté s výbornou kondicí, jistým krokem také dobrým orientačním smyslem. Stezky na levádách mohou být velmi exponované a pokud nejsou zajištěny, vyžadují na některých pasážích absolutní odolnost vůči závrati.

Vzhledem k limitacím čteček elektonických knih jsou kategorie obtížnosti tras v této knize označeny počtem vykřičníků u čísla trasy - jeden pro lehkou, dva pro střední a tři pro těžkou.

Doba chůze

Časové údaje obsahují pouze čistý čas chůze – pauzy na odpočinek a fotografování nejsou zahrnuty! Obecně se uvádí celková doba chůze.

Nebezpečí

Většina tras vede po zřetelných cestách. Na terén bez cest, lezecké pasáže nebo úseky cest, které jsou vhodné pouze pro turisty netrpící závratí speciálně upozorňujeme. Ve vyšších polohách nad 500 m n. m. může náhlá oblačnost krátkodobě ztížit orientaci a sesuvy půdy mohou zneprůchodnit některé stezky a cesty podél levád.

Výhled z vyhlídky Ninho da Manta na severní pobřeží (trasa 39)

Turistika s dětmi

Mnoho túr na Madeiře vyžaduje jistou míru odolnosti proti závratím, což může představovat problém jak pro děti, tak pro dospělé. Vyskytuje se zde mnoho pasáží a vyhlídkových bodů, kde je klesání téměř svislé. Taková místa jsou většinou jištěna zábradlím nebo alespoň lanem, ale není tomu tak všude. Děti nebývají vždy zcela pozorné a nechají se snadno rozptýlit, což může na exponovaných úsecích, které se nacházejí podél mnoha levádových cest, zapříčinit vážné úrazy. Proto najdete v tomto průvodci relativně málo tras označených dětským symbolem. Pro děti jsou však vhodné například trasy 28, 41, 54 a 57.

Pokud je leváda právě bez vody (jako zde leváda Nova u Prazeres), promění
se okamžitě v závodní dráhu

Velmi frekventované cesty

Lidé rádi prožívají krásné věci společně. To platí i pro některé turistické trasy na Madeiře. Ostrov patří k nejoblíbenějším trekařským regionům v Evropě a tomu odpovídá vytíženost mnohých turistických tras. Některými stezkami projdou každý den v roce stovky turistů, obzvláště rušno je pak na trasách 14, 29, 38, 41 a 55 (téměř všechny jsou v tomto průvodci označeny jako top trasy). Na místy úzkých pěšinách s minimální možností se vyhnout může být při „obousměrném provozu“ a „předbíhacích manévrech“ dost těsno, v tlačenici se také zvyšuje riziko nehody. Náš tip: Pokud chcete mít relativně klidnou túru, vyrazte velmi brzy ráno, ideálně před 9. hodinou; v tuto dobu najdete ještě dost místa i na turistických parkovištích v Baía d’Abra (trasa 14) a v Queimadas (trasa 29). Anebo přijeďte až po 15. hodině, kdy už je většina turistů a organizovaných skupin zase pryč.

Turistická oblast Rabaçal je hojně navštěvována po celý rok. Na levádě das 25 Fontes se chodí nezřídka husím pochodem

Příjezd

Většina tras uvedených v tomto průvodci je dostupná veřejnou dopravou. Jízdní řád autobusů s nejdůležitějšími spoji pro turisty najdete zde v úvodu. Některá místa jsou dosažitelná pouze autem nebo taxíkem.

Zastávky na občerstvení

U každé trasy jsou ve stručných informacích uvedeny možnosti zastávek na občerstvení; symbol také označuje, zda se na cestě nachází restaurace, snack bar a podobně.

Symboly

Symboly v záhlaví trasy

v dostupné autobusem

 občerstvení na trase

u vhodné pro děti

Symboly ve výškovém profilu

ì místo s občerstvením

f možnost občerstvení, kavárna

8 autobusová zastávka

K parkoviště

M stanice lanovky

Æ lanovka

p vrchol

o průsmyk, sedlo

Ö most

Ô tunel

h kostel, kaple

l místo pro piknik

] vyhlídka

çP odbočka

Ó vodopád

× nádrž

ë možnost koupání

Síť cest a značení

Síť cest je na Madeiře dobře vybudovaná. U levádových tras udává směr vodní kanál, zabloudit v podstatě nemůžete. Správa ostrova označila 28 hojně navštěvovaných levádových stezek a horských túr v centrálním masivu podle mezinárodních směrnic pro pěší turistiku (PR 1 až PR 23, plus varianty). Na počátku každé trasy uvádí informace o konkrétním úseku velká tabule; centrální rozcestí a křižovatky jsou opatřeny značkami a údaji o vzdálenostech. Na trase samotné najdete ovšem pouze sporadicky rozmístěné žluto-červené značky.

Staré královské cesty

Dříve než existovaly moderní silnice, byly vesnice Madeiry z velké části propojeny sítí převážně dlážděných královských cest. Pod správou portugalského království se začaly stavět hned po osídlení ostrova v 15. století. Celkem šest cest neslo název Caminho Real (CR). Roli hlavní tepny spojující vesnice podél pobřeží a nad ním plnila cesta CR 23, táhnoucí se v délce 181 km z Funchalu kolem celého ostrova; přitom nasbírala velkolepých 8 000 výškových metrů. Cesta CR 24 spojovala kdysi Funchal se Santanou, CR 26 Ribeiru Brava s průsmykem Encumeada.

Mnoho královských cest téměř kompletně zaniklo kvůli úpravám souvisejícím s nástupem motorizované dopravy. Na Madeiře jsou si však lidé velmi dobře vědomi svého kulturní dědictví, což se v neposlední řadě projevilo vznikem sdružení „Associação do Caminho Real da Madeira“ (www.caminhoreal.pt), založeného v roce 2017. Cesta CR 25, která původně vedla z Funchalu přes Boca da Corrida a průsmyk Encumeada do São Vicente na severním pobřeží, byla před lety částečně obnovena a zařazena do sítě turistických stezek. V tomto průvodci z ní představujeme úsek z Boca da Corrida do průsmyku Encumeada. Také cesta CR 27, která kdysi vedla z Funchalu přes Boca das Torrinhas (viz trasa 40) je zde zastoupena sice krátkým, ale vysloveně půvabným sestupem z Eira do Serrado do Curral das Freiras (trasa 34) Rovněž z pobřežní cesty se na některých místech zachovaly nádherné pasáže, jako třeba sestup ze São Jorge do starého přístavu Calhau (trasa 24) nebo impozantní Caminho da Entrosa vedoucí z Arco de São Jorge po strmém pobřeží do města Boaventura (trasa 26). (P. S.: Ve fotbalovém světě známá zkratka CR 7 má sice s Madeirou mnoho společného, nikoliv však s královskými cestami!)

Nejlepší doba pro pěší turistiku

Madeira představuje cíl pěší turistiky celoročně – letní měsíce tu nejsou příliš horké a zimy bývají mírné, středoevropané vnímají zdejší počasí jako příjemně jarní. Květen až konec září zaručují nejstabilnější počasí, také na severní straně se vyskytují jen mírné srážky. V zimě počítejte na severu a ve vyšších polohách od 600 m n. m. s chladným a deštivým počasím, v centrálních horách může být zima a občas i sněžit. Oproti tomu je počasí na jižní straně ostrova i v zimě suché a mírné.

Vrchol sezony na Madeiře představují vánoční prázdniny, na toto období je třeba plánovat v předstihu. Také během květinového festivalu (viz str. 34) v květnu bývá mnoho ubytovacích kapacit vyprodaných.

Nezapomeňte oblečení do deště!

Výbava

Vyjma několika lehkých levádových túr je vždy nutné mít solidní trekovou obuv s pevnou podrážkou. Nesmí chybět ochrana proti dešti a slunci, stejně jako teplé oblečení na chladnější dny. Deštník se bude hodit při mrholení a také vám pomůže zdolat jakž takž za sucha malý vodopád. Na procházení tunelů na levádách musí mít každý svou čelovku nebo baterku včetně náhradních baterií.

Mapy a průvodci

Doporučit můžeme například turistickou mapu WKP 1 Madeira od nakladatelství Freytag & Berndt v měřítku 1 : 30 000. Další dobrá turistická mapa Madeira Tour & Trail Map (1 : 40 000) od Discovery Walking Guides je také dostupná na místě.

Na Caldeirão Verde (trasa 29) může být někdy obtížné najít místo k odpočinku

Tipy pro turisty

V případě některých tras, včetně těch vedoucích po levádách, leží cílový bod daleko od výchozího. V tomto případě se vyplatí buď využít veřejnou dopravu (autobus, taxi), nebo cestovat společně s jinými turisty a jet dvěma auty. Nejlepší je odstavit auto v cílové destinaci ještě před začátkem túry.

Milovníci dálkových pochodů můžou vyrazit z Funchalu a přejít celou Madeiru levádami během jediné několikadenní túry. Tento průvodce téměř kompletně pokrývá etapy Monte – Camacha – Sítio das Quatro Estradas – Portela – Maroços – Caniçal. Trasa zabere odhadem 2 až 3 dny, přespat lze v Camacha, Santo da Serra a Caniçalu.

V západní části Madeiry se nabízí dobrých 40 km dlouhá leváda Nova. Můžete se po ní vydat od začátku u elektrárny v Calhetě a dojít až k velké sběrné nádrži v Cabo. Chcete-li odtamtud pokračovat ještě dál, vydejte se asi 3 km po ER 101 a poté vystoupejte k levádě Moinho. Tato vede přes Achadas da Cruz k vodárně v Lamaceiros (viz trasa 70); odtud potom taxíkem do Porto Moniz (úseky popsány v trasách 59, 62, 65, 66, 67). Nebo můžete v Achadas da Cruz sestoupit k horní stanici Teleférico, odkud se dostanete po trase 69 přímo do Porto Moniz. Přenocovat se dá v Calhetě, Prazeres, Ponta do Pargo a Porto Moniz.

Parkoviště pro turisty v Achada do Teixeira bývá většinou dost zaplněné (trasy 38 a 40)

Venkovský hostinec A Carreta nabízí tradiční farmářskou kuchyni.
Ochutnejte výbornou zeleninovou polévku (trasa 65)

trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů

Na webu gps.lingea.cz jsou k tomuto průvodci k dispozici ke stažení zdarma trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů. Tento QR kód vede přímo ke stažení.

1. vydání, heslo: 427418itp

Trasy s GPS daty je možné importovat do aplikací a navigací, které podporují formát GPX. Díky nim se můžete během cesty kdykoli podívat, kde se právě nacházíte a kudy kráčíte. I přes pečlivou kontrolu nemůžeme vyloučit chyby a změny aktuálních podmínek na trase. Při orientaci se nikdy nespoléhejte pouze na GPS data, ale posuzujte vždy aktuální situaci na místě.

Dlážděné královské cesty (zde trasa 24) byly většinou dostatečně široké, aby mohly vedle sebe projít dvě plně naložené muly

Tip: Aktuální informace o dočasně uzavřených cestách v důsledku sesuvů půdy, lesních požárů nebo stavebních prací najdete na www.visitmadeira.pt (Travel info/Useful information/Hiking).

Krajina, flóra a fauna

Souostroví Madeira leží geograficky blíže k Africe než k Evropě. K souostroví patří vedle hlavního ostrova malý sesterský ostrov Porto Santo (42 km2) a obě skupiny ostrovů Desertas a Selvagens. Porto Santo představuje se svými zlatými plážemi ostrov jako stvořený ke koupání, ostatní ostrovy jsou neobydlené a lze je navštívit pouze se zvláštním povolením. Ostrovní svět Madeiry se spolu s Kanárskými ostrovy, Azorskými ostrovy a Kapverdskými ostrovy souhrnně nazývá Makaronésie.

Vulkanické dědictví

Stejně jako ostatní ostrovy Makaronésie je i Madeira produktem vulkanické činnosti a byla před 20 miliony let vyzdvižena z Atlantiku tektonickými silami. Poslední vulkanická aktivita se odehrála před 12000 až 6000 lety, mezi dodnes viditelné důkazy patří lávové proudy v přístavu Porto Moniz a lávové jeskyně v São Vicente, které jsou návštěvníkům částečně zpřístupněné. Pozůstatek kdysi velkého kráterového jezera najdete ve Fanalu (trasy 57 a 58). Erozivní síla větru a vody vymodelovala bizarní skalní útvary, divoká voda hluboko zařezané soutěsky. Měkké tufové vrstvy sopečných hornin byly na mnoha místech odplaveny; zůstaly zvětráváním odkryté skalní chodby z tvrdého čediče. Působivé příklady tohoto jevu se nacházejí na mysu Ponta de São Lourenço, vybíhajícím daleko do moře. Ne náhodou sem vede jedna z nejoblíbenějších tras na Madeiře – nabízí skalnatou alternativu levádových cestiček procházejících zelení (trasa 14).

Kalokvěty africké nad strmým severním pobřežím; přilehlý skalnatý ostrov Preto dosahuje výšky 32 m n. m. (pohled ze staré královské cesty, která spojuje Arco de São Jorge s Boaventurou, trasa 26)

Pobřeží, pláže a fajãs

Pláže jsou na Madeiře nedostatkovým zbožím, což je pro ostrov uprostřed Atlantiku docela atypické. Útesy padají strmě k moři, výjimku tvoří pouze několik oblázkových a kamenitých pláží. O radost z koupání však nepřijdete. V mnoha pobřežních destinacích se nachází koupaliště s mořskou vodou, nejznámější z nich je Lido ve Funchalu. Naproti tomu písečné pláže najdete pouze v Machicu a Calhetě, ale ani jedna není přírodního původu, byly uměle vytvořeny importovaným pískem (tipy na místa ke koupání viz kapitola „Lokality a zajímavosti“). Kdo má v oblibě zlaté písečné pláže s dostatkem místa, nechť hledá na sousedním ostrově Porto Santo, vzdáleném pouhých 15 minut letu. Skalní a půdní sesuvy způsobily, že se na mnoha úpatích útesů vytvořily hromady suti, kterým se portugalsky říká fajã. Některé z nich skýtaly dostatek prostoru a daly vzniknout větším vesnicím, jako třeba Paul do Mar a Jardim do Mar na západním pobřeží. V mírném pobřežním klimatu Fajã dos Padres a Fajã da Rocha do Navio se kultivuje vinná réva a subtropické ovoce. Některé fajãs byly kdysi dostupné pouze po strmých dlážděných cestách, dnes však práci farmářů usnadňují nákladní výtahy a lanovky (trasy 23 a 68).

Pobřežní útesy poloostrova São Lourenço, které strmě padají do moře, příliš neodpovídají tradiční představě věčně zeleného květinového ostrova (trasa 14)

Údaje o ostrově

Rozloha: 741 km2

Délka: 57 km

Šířka: 22 km

Délka pobřeží: 150 km

Nejvyšší vrcholy: Pico Ruivo, 1862 m n. m.; Pico das Torres, 1853 m n. m.; Pico do Arieiro, 1818 m n. m.

Vzdálenost od Kanárských ostrovů 400 km, od Maroka 500 km, od portugalské pevniny 900 km

Počet obyvatel: 254 000

Hustota zalidnění: 343 na km2

Hlavní město: Funchal (112 000 obyvatel)

Časové pásmo: SEČ minus 1 hodina
(celoročně)

Centrální horský hřeben

Pověst Madeiry jako trekařského ráje není založena pouze na fascinujících stezkách po levádách; širokou škálu možností zde najdou i milovníci vysokohorské turistiky. Centrální části ostrova dominuje alpsky vyhlížející horský masiv. Pokud se budeme řídit obecně platnou definicí a pohoří s převýšením více než 1500 metrů nazveme velehorami, pak k nim bude patřit i horský svět Madeiry. Zhruba třetina celkové plochy ostrova leží v nadmořské výšce přes tisíc metrů. Nejvyšším vrcholem je Pico Ruivo, který dosahuje výšky 1862 metrů nad mořem a k radosti turistů a výletníků ho lze zdolat velmi lehce. Ještě jednodušeji to jde na Pico do Arieiro: třetí nejvyšší vrchol ve výšce 1818 metrů nad mořem je dostupný autem po pohodlné silnici; počítejte však s tím, že portugalské vojenské letectvo hned vedle vrcholu provozuje od roku 2011 nepřehlédnutelnou radarovou stanici. Mezi vrcholy Ruivo a Arieiro vyčnívají vysoko k nebi hroty hory Pico das Torres, 1853 m n. m. Bytelný chodník (trasa 39) velkolepým způsobem spojuje tři nejvyšší vrcholy Madeiry – tuto vysokohorskou túru, byť poněkud namáhavou, si žádný horský turista nesmí nechat ujít.

Z Pico do Arieiro se můžete pokochat výhledem na Curral das Freiras. „Údolí jeptišek“ dostalo jméno díky řádovým sestrám z kláštera svaté Kláry, které roku 1566 ze strachu před piráty uprchly z Funchalu klikatými horskými stezkami do odlehlého údolí. Původně se předpokládalo, že údolí, které má tvar kotle, bude nejspíš sopečný kráter. Geologové však prokázali, že tuto prohlubeň, obklopenou nejvyššími vrcholy Madeiry, zformovaly miliony let eroze. Některé z částečně dlážděných starých sestupových cest do kotle zůstaly dobře zachovány a dělají z Údolí jeptišek zajímavý turistický cíl.

Strmé schodiště přes skálu v Pico do Arieiro (trasa 39)

Poloostrov São Lourenço

Skalnatý výběžek centrálního masivu připomínající vystrčený prst tvoří východní cíp Madeiry. S maximální nadmořskou výškou 160 metrů je poloostrov příliš nízký, než aby měl užitek z pasátové oblačnosti. Proto je podstatně sušší než centrální část Madeiry. Až na malou palmovou oázu a pár vysazených dračinců se zde vyvinula pouze nízká keřová vegetace, která je však díky téměř 160 druhům cévnatých rostlin (včetně několika endemitů) nesmírně rozmanitá. Neobydlený poloostrov je dobře dostupný turistickou stezkou (trasa 14).

Paul da Serra a Rabaçal

Prakticky ze všech světových stran vedou silnice k náhorní planině Paul da Serra, která je na poměry Madeiry nečekaně plochá. Paul tady nezastupuje mužské křestní jméno, v portugalštině spíš označuje bažinatou krajinu. Ve skutečnosti připomíná planina ležící v nadmořské výšce mezi 1400 a 1600 metry skotské rašeliniště. Na úpatí hory Pico Ruivo do Paul, která s výškou 1640 m n. m. dominuje severnímu okraji planiny, roste dokonce několik bříz pýřitých. Zdánlivě nekonečné mokřadní a kapradinové louky se využívají jako pastviny pro krávy. Po zimních deštích se prohlubně mění v malá jezírka, vznikají zde horské říčky, které se pak řítí údolím jako vodopády a levády svádějí vzácnou vodu do obdělávané půdy pobřežních oblastí. Region o rozloze přibližně 100 km2 zůstává prakticky neobydlený.

Na západním okraji Paul da Serra se rozkládá Rabaçal, který je se svými rozsáhlými vlhkými lesy součástí světového dědictví UNESCO. Stejně jako v případě Paul da Serra jde o neobydlenou oblast. Původní příroda vytváří z Rabaçalu jednu z nejznámějších turistických oblastí na Madeiře. Podél okouzlujících levádových cest můžete obdivovat vodopády, stále zelená vřesoviště, provazovky splývající z vavřínů a tlusté mechové polštáře.

Během jara na horách se Paul da Serra promění ve zlatožluté moře kručinky

Věčně zelený vavřínový les – světové přírodní dědictví UNESCO

Madeira je od roku 1999 na seznamu světového přírodního dědictví UNESCO. Za toto ocenění vděčí ostrov především vavřínovému pralesu, který až do portugalského osídlení před téměř 600 lety pokrýval prakticky celou oblast mezi 700 m n. m. a 1200 m n. m. a koneckonců dal „lesnímu ostrovu“ i jméno (port. madeira = dřevo). Kácení lesů výrazně zredukovalo jejich stav, jen v těžko přístupných roklích ve vnitrozemí ostrova a na severní straně se zachovaly zbytky vavřínových pralesů. Vavřín pravý ( Laurus nobilis ), jehož kožovité listy se využívají jako známé kuchyňské koření, byste však v madeirských lesích hledali zbytečně. Souhrnný termín vavřínový les označuje spíše rostlinné společenstvo čítající okolo 20 druhů dřevin. Název je odvozen od hlavních zástupců, které představují čtyři různé vavřínovité rostliny. Mezi nejrozšířenější patří vavřín kanárský ( Laurus novocanariensis ) a obaleň páchnoucí ( Ocotea foetens ), dále barbusano ( Apollonias barbujana ) a hruškovec indický ( Persea indica ). Dále se k nim řadí mimo jiné jochovec stromovitý ( Clethra arborea , port. folhado), vyskytující se především v regionu Folhadal, který je po něm pojmenován (trasa 44). Kmeny stromů ve vavřínovém lese jsou porostlé mechem a z větví splývají provazovky. Druhově bohatý podrost tvoří kapradiny a bodlák setý. Na Madeiře se daří 70 druhům kapradin, hojně zastoupená je hasivka orličí a vzácněji i netík Venušin vlas.

Vavřínovým lesům svědčí především vlhko, k životu potřebují průměrné množství srážek 1500 mm za rok. Vlhkost vzduchu se pohybuje často kolem 85 %. Subtropické horské lesy proto hrají ve vodním hospodářství nesmírně důležitou roli. V polohách nad 1200 m n. m. vavřínový les střídají nižší dřeviny. Převládá hustý porost vřesovce stromovitého ( Erica arborea ). Nezřídka dosahují sukovité stromy výšky 3 až 4 m, kvetou od dubna do května.

Zelený zázrak – na levádě do Caldeirão Verde vytváří kapradiny, mechy a lišejníky visící z větví vřesovce pohádkovou kulisu

Endemická flóra

Z přibližně 1350 divoce rostoucích druhů vyšších rostlin na ostrově je asi 125 endemických, což znamená, že se vyskytují pouze na Madeiře a nikde jinde na světě. Jednou z hvězd endemické flóry je takzvaná pýcha Madeiry ( Echium candicans ), druh hadince, jenž v létě vytváří nádherné fialově zbarvené květy připomínající tvarem svíci. V letních měsících rovněž potěší oko náprstník ( Isoplexis sceptrum ) se svými zlatožlutými květy. Náprstník může dorůst do výšky přes 3 m. Neméně barevný kakost madeirský ( Geranium maderense ) přidává do vrstvy přízemní vegetace věčně zeleného vavřínového lesa fialové puntíky. Naproti tomu žlutě kvetoucí violka podivná ( Viola paradoxa ) působí celkem nenápadně. Jejím domovem je skalnatý terén v centrálním masivu. Také madeirská brusnice (Vaccinium padifolium ) je endemická a stejně jako druh rozšířený ve střední Evropě produkuje chutné bobule. Když si je chcete natrhat, nemusíte se ohýbat, ale naopak natahovat – bobule rostou na keřích vysokých jako dospělý muž.

Z tlustolistých rostlin je třeba zmínit aeonium žlázovité ( Aeonium glandulosum ). Talířovité růžice listů těsně přiléhají ke skalním stěnám, můžete je vidět např. na trasách 16, 20 a 39. Díky bizarní spleti větví působí vzácný dračinec dračí ( Dracaena draco ) starobyle; kromě Madeiry se vyskytuje především na Kanárských ostrovech. Jeho nádherné exempláře se nachází v Núcleo de Dragoeiros das Neves (viz str. 40). Ve vavřínovém lese lze podél levád objevit také různé druhy orchidejí, hojně prstnatec ( Dactylorchis foliosa ), vzácněji vstavač ( Orchis scopulorum ). Další botanickou atrakcí endemické ostrovní flóry je Musschia wollastonii , jejíž květenství dosahuje výšky téměř 2 m. S trochou štěstí je ve volné přírodě ke spatření také jeho příbuzná Musschia aurea .

Přírodní parky
a botanické zahrady

Téměř dvě třetiny ostrovní plochy mají status chráněného území. Přírodní park Parque Natural de Madeira zabírá prakticky celé vnitrozemí ostrova. Zde se nacházejí také rozsáhlé vavřínové lesy, zvlášť působivé v regionech Ribeiro Frio (trasy 41, 42 a 43) a v Parque das Queimadas (trasy 28, 29 a 30). Pod zvláštní ochranu spadají dále přírodní rezervace Ponta de São Lourenço na nejvýchodnějším cípu (trasa 14), Rocha do Navio na severním pobřeží mezi Ponta de São Jorge a Ponta do Clérigo (trasy 22, 23 a 24) a také mořská rezervace Garajau. Nad Funchalem se nachází Parque Ecológico do Funchal. Chráněná zóna o rozloze 1000 hektarů s řadou endemických rostlin se táhne od Ribeira de Santa Luzia poblíž Monte, 520 m n. m., na sever k Pico do Arieiro, informační centrum (Centro de Recepção e Interpretação) najdete na ER 103 mezi Monte a Poiso. Místa pro pikniky a značené turistické stezky činí z ekologického parku v létě oblíbenou volnočasovou a rekreační oblast pro obyvatele hlavního města.

Některé druhy orchidejí lze zahlédnout jen s trochou štěstí. Prstnatec je naproti tomu vcelku běžný, kvete od května do června na mnoha levádových stezkách (mimo jiné trasy 43, 55 a 66)

Nejlepší náhled do rozmanitosti flóry získáte návštěvou některé z botanických zahrad. Znalost zakládání parků a zahrad přivezli na ostrov Angličané. Díky celoročně mírnému klimatu zde nacházejí ideální podmínky k růstu subtropické a tropické rostliny ze všech kontinentů. Botanická zahrada Jardim Botânico da Madeira ve Funchalu se kromě oddělení s endemickými rostlinami, jako je dračinec, stala domovem exotickým druhům z celého světa, včetně plodin, jako jsou káva, skořice a vanilka. K botanické zahradě je připojen ptačí park a v jeho blízkosti se nachází krásný park orchidejí. Možná ještě atraktivnější je zahrada Palheiro. Tento park, známý též pod názvem Blandy’ s Garden, proslul nejen svými starými stromy, ale především nádhernými jihoafrickými proteovitými rostlinami a alejemi kamélií.

Dalším unikátem mezi zahradami je tropická zahrada Monte Palace Tropical Garden. Disponuje impozantní sbírkou píchošů. Pod stinnými sekvojemi a stromovými kapradinami potěší oko bohatá okrasná flóra.

Okrasné rostliny

Za svou pověst květinového ostrova vděčí Madeira okrasné flóře dovážené z celého světa. Daří se zde prakticky všem jejím zástupcům. Charakteristickými levádovými rostlinami jsou hortenzie a kalokvěty africké (africké lilie), které turisty doprovázejí často dlouhé kilometry. Po celý rok kvetou bugenvileje, ibišky a strelície. Právě strelície, jejíž květ tvarem připomíná ptačí hlavu, se stala botanickým symbolem Madeiry. Jako suvenýr si ještě rychle na letišti před zpátečním letem můžete koupit kytici strelícií, které jsou pro transport bezpečně zabaleny do krabice. Koncem podzimu se objevuje amarylka krásná, která byla dovezena z jihoafrického Kapska. Akácie, původem z Austrálie, zdobí celé svahy jako moře žlutých květů od ledna do března. Rovněž v zimě se předvádějí v celé své kráse vánoční hvězdy, kamélie a zarděnice, pocházející z Brazílie.

Nahoře: protože dračinec netvoří letokruhy, nepovažují ho někteří botanici za strom.
Na chřestovitou rostlinu vypadá každopádně mimořádně působivě. Tento nádherný exemplář se nachází v Núcleo de Dragoeiros das Neves (viz str. 40)
Dole: strelície – botanický symbol Madeiry

Skromnější fauna,
bohatý ptačí svět

Životní prostředí a ekologie

Nahoře: motýl monarcha na levandulovém keři
Dole: okáč poletuje jen na Madeiře

Ještěrka zední vyhřívající se na sluníčku

Leváda do Moinho (trasa 12): Stavba relativně úzkého kanálu vysoko nad údolím Ribeira da Ponta do Sol se datuje do 16. století. Voda sloužila nejen k zavlažování polí, ale také k pohonu mlýna na cukrovou třtinu. Kanál je propojen přes schody s levádou Nova, vybudovanou ve 20. století, na které byla do skály za vodopádem vytesána podélně vedoucí půlkruhová galerie. na které byla do skály za vodopádem vytesána podélně vedoucí půlkruhová galerie.

Leváda da Serra do Faial (trasy 4, 5 a 18): Její stavba byla započata již v 16. století, dokončena byla roku 1905, vodu vede už jen částečně, údržbová cesta vedle ní je však stále schůdná. Je napájena vodním bohatstvím oblasti východně od Ribeiro Frio a odtud vede na předměstí Funchalu.

Leváda dos Cedros (trasa 58): Byla založena v 17. století a řadí se k nejstarším dochovaným vodním tepnám. Pramení na svazích Lombo do Cedro a vede v nadmořské výšce kolem 850 metrů údolím Ribeira da Janela.

Leváda do Furado (trasa 43): Obzvlášť atraktivní leváda, která vede středem hustého vavřínového lesa. Stavba byla započata kolem roku 1822, aby voda mohla zavlažovat terasovitá pole v Porto da Cruz.

Leváda das 25 Fontes (leváda 25 pramenů, trasa 55): Říká se jí také Nova do Rabaçal; romantická spleť pramínků z ní dělá asi nejznámější, a proto i nejnavštěvovanější levádu. Stavba byla zahájena v roce 1835 a první voda přitekla dolů k polím Calhety dne 16. srpna 1855. Dnes je její voda využívána hned nadvakrát: nejprve slouží k výrobě elektřiny ve vodní elektrárně Calheta, postavené v roce 1953, a poté je přiváděna do polí. Rovněž z roku 1953 pochází leváda da Rocha Vermelha (trasa 56), která dostala název podle načervenalých tufových skal. Prochází „ o patro“ níž pod levádou 25 pramenů a je s ní propojena pěšinou.

Leváda do Caldeirão Verde (trasy 28–30): Aby se zužitkovala voda řeky Ribeira Grande ve vlhké oblasti Queimadasu, bylo třeba vzhledem k obtížnému terénu vynaložit zvláštní úsilí. Impozantní kanál s několika dlouhými tunely se stavěl zhruba 30 let, než byl v roce 1904 konečně uveden do provozu. Mistrovské dílo techniky!

Leváda do Norte (trasy 7–9): Bohatý pramen se nachází na jižním úbočí Boca da Encumeada a od roku 1953 zásobuje vodou mimo jiné banánové plantáže v údolí Ribeira Brava a vinice v Estreito de Câmara de Lobos.

Leváda Nova (trasy 59, 60, 62, 64, 65): Název je matoucí, protože existuje mnoho „nových levád“. Nejdelší a nejvýznamnější leváda Nova se vine podél jižního pobřeží v délce více než 40 km a sahá daleko na severozápad. Stejně jako mnoho jiných vodních kanálů byla vybudována v 50. letech 20. století.

Leváda dos Tornos (trasy 2–6): Byla zřízena v 60. letech 20. století, aby uspokojila zvýšenou poptávku po vodě a energii v regionu hlavního města Funchalu. S délkou 43 km patří k nejdůležitějším vodním tepnám ostrova.

fiala madeirská (Matthiola maderensis)
pryšec rybářský (Euphorbia piscatoria)
Musschia wollastonii

Na Madeiře: Direcção Regional do Turismo, Avenida Arriaga 18, 9004-519 Funchal, tel.: +351 291 211 900, www.visitmadeira.pt.

www.visitmadeira.pt – oficiální stránky madeirského turistického úřadu

www.madeiraoceantrails.com – stránka Associaçâo de Promoçâo da Madeira (APM) pro podporu pěší turistiky a dalších outdoorových aktivit

www.madeirabirds.com – zdroj informací pro amatérské ornitology, zprostředkovává též poznatky o velrybách a delfínech, kteří se na souostroví Madeira vyskytují.

Caleta: tel.: +351 291 822 129

Camacha (Largo da Achada): tel.: +351 291 922 185

Caniçal: tel.: +351 291 961 989

Caniço (Onda Mar): tel.: +351 291 934 522

Curral das Freiras: tel.: +351 968 686 711

Funchal (Avenida Arriaga naproti katedrále): tel.: +351 291 222 500

Funchal (Mercado): tel.: +351 291 226 400

Funchal (Monte): tel.: +351 291 782 158

Machico (centrum): tel.: +351 291 962 480

Ponta do Sol: tel.: +351 291 972 110

Porto da Cruz: tel.: +351 291 562 411

Porto Moniz: tel.: +351 291 852 243

Prazeres: tel.: +351 968 377 262

Ribeira Brava (centrum): tel.: +351 291 951 800

Santana: tel.: +351 291 572 540