Předmluva

V celkem 52 pěších trasách odkrývá tento turistický průvodce fjordy a horské oblasti jižního Norska ležící mezi Oslem, Lillehammerem a Bergenem. Od pobřeží Skagerraku u Kristiansandu se jejich oblouk napíná až k vřesovištím a malebným horám v Telemarku, Valdresu a přes údolí Gudbrandsdalen; od skalních scenerií v Rogalandu a v okolí Sognefjordu sahají přenádherné trasy až k panoramatickým vrcholkům a jezerům národních parků Langsua, Folgefonna a Hardangervidda – jde tedy o rozptyl, který naplní veškerá turistická očekávání.

Tento turistický průvodce nabízí trasy pro každou úroveň zdatnosti, a představuje tedy jak trasy vhodné pro rodiny s dětmi, tak i celodenní treky vyžadující notnou dávku výdrže nebo trasy od chaty k chatě. Toulky horskou krajinou a močály vedoucí po přírodních stezkách vyžadují prozíravost a stálou pozornost – právě v tom spočívá velká část kouzla, které charakterizuje pohyb v horách: člověk musí mít zbystřené všechny smysly, respektovat přírodu a jednat v souladu s jejími požadavky.

Turistického průvodce sestavil na základě vlastních zkušeností Bernhard Pollmann, který jej rovněž po mnoho let rozšiřoval a aktualizoval. Toto 9. vydání jsme jako jeho následovníci pečlivě aktualizovali.

Všem milovníkům hor a Norska přejeme mnoho poutavých a nádherných túr. Za zpětnou vazbu i kritiku jsme vždy vděční.

Engstingen, jaro 2023, Andrea a Tobias Kostialovi

Přehledová mapa

Nejlepší trasy

Gaustatoppen

Žádná jiná hora v Norsku nenabízí tak široké výhledy jako Gaustatoppen, která je zasněžená až do kalendářního léta (trasa 9, 5.45 hod.) .

Høgevard

Hned na dalším místě po Gaustatoppenu je vrcholem s druhým nejširším výhledem v Norsku Høgevard v lyžařském středisku Norefjell (trasa 12, 5.00 hod.) .

Prestholtskarvet

Žádná jiná trasa není hned od začátku obdařena tak dalekými výhledy jako tato panoramatická trasa v národním parku Hallingskarvet. Díky stovkám skalních schodů ve svahu je tato trasa vhodná pro rodiny s dětmi (trasa 14, 4.15 hod.) .

Skaget

Vyhlídkový vrchol Skaget je s 1 685 m n. m. nejvyšším vrcholem národního parku Langsua. Je odtud jedinečný výhled na národní parky Jotunheimen, Rondane, Dovrefjell a Gaustatoppen na okraji národního parku Hardangervidda (trasa 22, 4.45 hod.) .

Nærøyfjord

Rimstigen je top trasou v překrásné, takřka nedotčené krajině fjordu Nærøyfjord, který je na seznamu světového dědictví UNESCO. Je-li Rimstigfjellet, který se z fjordu pne do výšky 1 299 m n. m., zahalen v mracích, vyzkoušejte historickou poštovní cestu na východním břehu (trasa 29, 8.00 hod.) .

Aurlandsdalen

Dolní část údolí Aurlandsdalen, kde nenajdete ani jednu silnici, je nejkrásnějším a nejpoutavějším údolím západního Norska. Začátek trasy je až k nezajištěné skalní pasáži Nesbøgalden skutečným zážitkem i pro rodiny s dětmi (trasa 30, 7.00 hod.) .

Hårteigen

Hårteigen je charakteristickou horou národního parku Hardangervidda. Strmé žulové stěny skalního suku na západě národního parku převyšují okolní náhorní plošinu o několik set metrů. Vícedenní túra k chatě Viveli začíná strhujícím výšlapem vedoucím kolem vodopádu Valursfossen (trasa 34, 4 dny) .

Preikestolen

Nezajištěná skalní kazatelna Preikestolen ve výšce 604 metrů nad Lysefjordem je nejznámějším symbolem velkoleposti fjordů západního Norska, a proto k tomuto výjimečnému cíli míří tolik turistů (trasa 44, 3.15 hod.) .

Fidjadalen

U nejvyššího vodopádu v Rogalandu začíná úrodný i skalnatý Fidjadalen se svými jezery a nezásobovanými chatami Mån a Blåfjellenden (trasa 46, 2 dny) .

Svarvarnuten

Svarvarnuten je nejlepší vyhlídková hora v Setesdalsheiene. Výchozí bod vysoko nad údolím Setesdal usnadňuje výstup na vrchol, na jeho úpatí je k dispozici chata, kam je ovšem nutné si donést vlastní proviant (trasa 51, 6.15 hod.) .

turistika v jižním Norsku

Náročnost

Všechny trasy v tomto turistickém průvodci vedou po přírodních cestách s kamenitými, strmými, rovnými, kořenovými a bažinatými pasážemi malebným terénem převážně nad hranicí jehličnatého lesa, často v suti a mezi balvany. Potoky se obvykle musí zdolávat bez pomoci mostů (viz str. 22). V těžkém terénu je občas nutné přidržovat se rukou. V několika málo případech jsou exponovaná místa zajištěna ocelovými lany, řetězy nebo železnými kramlemi, popř. jsou zpřístupněna železnými stupadly.

Po delších obdobích dešťů a po tání sněhu je mnoho cest blátivých, jen zřídka narazíte na nějaká stavební opatření ke zlepšení jejich schůdnosti. S mokrými cestami (přes rašeliniště) se při pěší turistice v Norsku musí prostě počítat.

Ve vyšších nadmořských výškách nebo na severu může být krajina pokrytá sněhem až do kalendářního léta; během (nebezpečného) tání sněhu jsou stezky neschůdné a značení zpravidla není vidět.

Kromě jistého kroku, dobré kondice a orientačního smyslu vyžadují všechny trasy dobrou znalost přírodních podmínek (např. počasí), obezřetnost, schopnost rychle reagovat a zodpovědně se rozhodovat.

Pro snazší odhad náročnosti jsou jednotlivé trasy označeny různými barvami. Jejich význam je následující:

Značení náročnosti tras v Norsku

Kromě červeného „T“ Norského turistického spolku byl v Norsku zaveden systém značení turistických tras, který používá následující barvy pro označení obtížnosti a zohledňuje také délku trasy a výškový rozdíl:

Zelená označuje lehké (enkelt) turistické trasy vhodné pro začátečníky se stoupáním maximálně 300 výškových metrů.

Modrá označuje středně náročné (middels) turistické trasy se stoupáním až 600 výškových metrů.

Červená označuje náročné (krevende) turistické trasy se stoupáním až 1 000 výškových metrů. Ty se doporučují pouze zkušeným turistům s dobrou kondicí, vhodným vybavením a zkušenostmi s horskou turistikou.

Černá označuje náročné turistické trasy, které nemají výškový ani délkový limit.

Doba chůze

U uvedených časů chůze se jedná o čistou dobu chůze turisty s průměrnou kondicí, tedy přibližně 4 km/h v rovinatém terénu a přibližně 400 výškových metrů za hodinu při stoupání. Na skutečnou dobu chůze má vliv i počasí, povaha terénu, kondice jednotlivce, ohledy na souputníky a mnoho dalších faktorů.

Friluftsliv a allemannsretten

Pro mnoho Norů je život bez outdoorových aktivit nemyslitelný. Pohyb ve volné přírodě – turistika, rybaření, lov, lyžování nebo jiná nemotorizovaná forma pohybu – je dnes nedílnou součástí norského způsobu života. S tím je úzce spojena idea friluftsliv, což znamená „život pod širým nebem“. V dřívějších staletích patřil pohyb na čerstvém vzduchu k nezbytným pracovním činnostem, ovšem postupně se z něj díky romantizujícímu procitnutí národních idejí a díky hrdinským dobrodružstvím Fridtjofa Nansena a dalších polárníků stala volnočasová aktivita majetných vrstev. S vývojem Norska v sociální stát se koncept friluftsliv stal zákonem zakotvenou součástí života všech občanů. Jedná se o pohyb mimo místní zástavbu, parky nebo zahrady, bez jakékoli motorizace na souši i ve vodě a bez sportovních ambicí. Každý by měl mít možnost se pohybovat ve svém okolí a ve volné přírodě obecně šetrně k životnímu prostředí, aby podporoval své tělesné i duševní zdraví a pohodu. Přístup k friluftsliv by měl být umožněn všem skupinám obyvatel. To by se mělo dít způsobem šetrným k životnímu prostředí, což se dosud projevovalo mimo jiné tím, že se v Norsku zatím omezovalo budování turistických stezek. S rostoucím počtem návštěvníků na fotogenických a atraktivních místech, jejichž fotky jsou následně postovány na sociálních sítích („instagramové hotspoty“), je však stále častěji nutné upravovat zákony s ohledem na budování bezpečnostních prvků (např. výstavba schodů) nebo omezení (zákazy kempování).

Základem lásky ke všem aktivitám v přírodě a jejich umožnění je tzv. allemannsretten (veřejná přístupnost krajiny), který platí pro nemotorizované aktivity (pěšky, na lodi, na koni, na lyžích nebo bruslích) v tzv. utmarku (krajině mimo zastavěné a zemědělsky využívané plochy). Základním požadavkem je ohleduplné chování k přírodě a ohleduplnost k zemědělcům, vlastníkům půdy a ostatním návštěvníkům. Divoké kempování s obytnými vozy na všech myslitelných místech není žádoucí. Rostoucí počet turistů (zahraničních i domácích) a s tím spojené rostoucí zneužívání tohoto práva již vedly k úvahám o jeho budoucím omezení. Proto by měli všichni cestovatelé – ať už pěší, či motorizovaní – dodržovat základní pravidla! Detaily k allemannsretten v angličtině najdete na webových stránkách Úřadu pro životní prostředí Miljødirektoratet na: https://www.environmentagency.no/areas-of-activity/right-to-roam/.

Mapy

Norský kartografický a katastrální úřad Statens Kartverk poskytuje na svém internetovém portálu norgeskart.no oficiální soubor map Norska a letecké snímky. Zde je také možnost vytisknout si samostatné části map. Kromě toho poskytuje vynikající služby i aplikace Norgeskart Outdoors.

Turistický spolek DNT nabízí na internetovém portálu ut.no digitální soubor map s popisy cest, inspiracemi a informacemi o chatách. Jsou tu zaznamenány jednak letní a zimní trasy značené DNT, jednak také soukromé (neznačené) návrhy turistických, lyžařských, cyklistických a kajakových tras.

Výhody papírové mapy jsou však zřejmé: funguje (zejména na vícedenních túrách) i bez elektřiny a baterií a poskytuje rozsáhlý přehled o oblasti, v níž putujete.

Norské vydavatelství map Nordeca vydává následující řady map: řadu Turkart, navrženou společně s DNT, v měřítkách 1 : 25 000, 1 : 50 000 a 1 : 100 000, řadu Topo 3000 v měřítku 1 : 50 000 a topografickou řadu Norge v měřítku 1 : 50 000, která pokrývá celé Norsko. Zatímco řady Turkart a Topo 3000 jsou turistické mapy, řada Norge je čistě topografická mapa, která neobsahuje žádné turistické informace. Pro některé vybrané oblasti jsou k dispozici mapy nakladatelství Cappelen a Calazo.

Trasy v tomto turistickém průvodci jsou založeny především na mapách z řady Turkart a Topo 3000 a na mapách hor vydaných nakladatelstvím Cappelen. Řada Norge se používá pouze v případě, že neexistuje vhodná turistická mapa.

Značení

DNT značí své turistické trasy ikonickým červeným „T“, které zastupuje norské slovo tur (túra). Maluje se jasně červenou barvou v (obvykle) viditelných vzdálenostech na kameny, stromy a horské chaty. Kromě barevného značení pomáhá v orientaci také mohylové značení (kamenné mužíky), popř. kamenné pyramidy, tzv. vardery, a směrovky na křižovatkách cest.

Kromě značení DNT existuje také značení prováděné místními úřady a dalšími institucemi, které obvykle používají snadno rozpoznatelné modře zbarvené body, čárky a kruhy. K tomu se přidávají značky popsané na straně 11 se stupněm obtížnosti v zelené, modré, červené a černé barvě. Ty jsou umístěny na ukazatelích se směrovými šipkami.

Výbava

Základními prvky vybavení jsou kromě dobrých, voděodolných turistických bot ochrana proti slunci, chladu, větru a dešti. Oblečení by mělo být kombinovatelné na základě cibulového principu. S sebou byste měli mít – alespoň v batohu – teplé funkční spodní prádlo (vlněné), čepici a rukavice. Hlavní sezona komárů je během tání sněhu a po něm. Na vícedenní túry je nutné mít s sebou vhodný batoh s dostatečným množstvím zásob, spacák, karimatku a náhradní oblečení. Pokud nechcete nocovat v chatách, budete případně potřebovat i stan. GPS zařízení pomáhá při vlastní lokalizaci a orientaci a slouží také jako výškoměr a barometr. Kdo se vydává na delší túry, měl by mít v batohu i čelovku.

S turistickou kotníkovou obuví s protiskluzovou podrážkou se vyhnete předčasné únavě, na vlhké skále vám to nebude zbytečně klouzat, v bažinatém terénu budete rovněž v relativním bezpečí a navíc se nebudete muset obávat, že si podvrtnete nohu. Dodatečnou ochranu proti vlhkosti vám při pohybu v travnatém terénu, v křovinách a v rašeliništích poskytnou voděodolné návleky na boty, které sahají až pod kolena.

Trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů

Na webu gps.lingea.cz jsou k tomuto průvodci k dispozici ke stažení zdarma trasy s GPS daty a souřadnice výchozích bodů. Tento QR kód vede přímo ke stažení.

1. vydání, heslo: 400209kat

Trasy s GPS daty je možné importovat do aplikací a navigací, které podporují formát GPX. Díky nim se můžete během cesty kdykoli podívat, kde se právě nacházíte a kudy kráčíte. I přes pečlivou kontrolu nemůžeme vyloučit chyby a změny aktuálních podmínek na trase. Při orientaci se nikdy nespoléhejte pouze na GPS data, ale posuzujte vždy aktuální situaci na místě.

Ohleduplnost k životnímu prostředí

Také turistika ovlivňuje ekologickou stopu, ale podnikat výlety v souladu s přírodou není vůbec těžké!

PŘÍPRAVY A PŘÍJEZD

Předem se informujte, nač si dát pozor s ohledem na přírodu a životní pro středí v dané turistické oblasti.

Pro příjezd zvolte pokud možno vlak nebo autobus, využívejte turistické au tobusy a spoje na zavolání.

Pokud musíte cestovat autem, využijte možnost spolujízdy / sdílení vozů.

Při dlouhých cestách se snažte v cílové destinaci naplánovat vícedenní výlety nebo podnikněte více výletů z jednoho místa.

Cesty letadlem omezte na minimum a kompenzujte je podporou projektů na ochranu životního prostředí.

OBLEČENÍ A VÝSTROJ

Při nákupu outdoorového oblečení vybírejte produkty vyrobené ekologicky a za spravedlivých podmínek a používejte je co možná nejdéle.

Vybavení si také můžete koupit z druhé ruky nebo si ho vypůjčit.

Než si pořídíte nové věci, zvažte, zda se nedají opravit ty staré.

STRAVOVÁNÍ

Nakupujte přednostně bioprodukty a místní nebo sezonní potraviny.

Navštěvujte chaty a restaurace zásobované z regionální produkce.

Místo nevratných lahví a plastových obalů dejte přednost opakovaně použi telným lahvím a jídelním boxům.

UBYTOVÁNÍ

Pobyt si rezervujte u lokálních poskytovatelů ubytování, ať z vaší návštěvy ekonomicky profi tují místní obyvatelé.

V ubytovacích zařízeních šetřete elektřinou a vodou.

TURISTIKA

Choďte po cestách, nepoužívejte zkratky.

Respektujte uzávěry cest a chráněné oblasti.

Netrhejte a nesbírejte rostliny.

Pamatujte na nebezpečí vzniku lesních požárů.

Veškeré odpadky odneste s sebou a vyhoďte je až na určených místech.

Pokud možno nevyužívejte přírodu jako toaletu.

Nebuďte hluční.

Psa mějte na vodítku.

Turistická sezona

Kvetoucí třešně v Hardangeru, státní svátek 17. května (grunnlovsdag) a pochod Syvfjellsturen (Túra přes sedm kopců) pořádaný hanzovním městem Bergen na konci května signalizují, že do níže položených oblastí jižního Norska přichází jaro. Ve vyšších polohách od 1 000 m n. m. se sníh může držet až do července. Jakmile začne tát sníh, dočasně se nelze na túry vydávat.

V pozdně letní mimosezoně od poloviny srpna spadne obvykle nejméně srážek, chaty už nejsou přeplněné – s výjimkou loveckých oblastí – a mizí i komáři. Září je malebným obdobím plným světla a barev, kdy teploty v noci často klesají pod 0 °C a může padat sníh. V říjnu se hory pokryjí sněhem už natrvalo, zatímco Oslo a další pobřežní oblasti si užívají zlatavého pozdního podzimu s jasným a nádherným světlem.

Klima

Kontrast mezi pobřežní oblastí ovlivněnou Atlantikem a kontinentálním vnitrozemím je extrémní. Na pobřeží a nedalekých ostrovech zajišťuje teplý Severoatlantský proud celoročně mírné klima, zatímco oblast ve vnitrozemí označovaná ve zprávách o počasí jako Østafjells přichází o svůj poslední sníh v závislosti na nadmořské výšce a expozici teprve v červenci a od září/října se do sněhové pokrývky začne halit znovu.

Západní atlantské větry přinášejí do pobřežních oblastí srážky od 1 000 do 2 000 mm za rok. Směrem na východ od rozvodí se srážkový úhrn postupně snižuje a v pohraničních oblastech se Švédskem činí již jen 500–1 000 mm za rok. V zimě dosahují teploty v příhraniční oblasti až minus 40 °C.

Předpověď počasí

Meteorologický portál Norského meteorologického institutu (yr.no) poskytuje údaje o počasí včetně desetidenního výhledu (langtidsvarsel). Do vyhledávacího pole lze zadat i ta nejmenší místa a pohoří, aniž si musíte lámat hlavu s pravopisem, zadání se automaticky doplní na základě nového pravopisu.

Fjell

Fjell je horská oblast nad hranicí lesa, a to bez ohledu na nadmořskou výšku. Zahrnuje širokou škálu všech typů terénu: vrcholy a hřebeny všech stupňů obtížnosti, ledovce, úrodné alpské pastviny a idylická jezera, mírné vrcholky a strmé svahy, rašeliniště, rokle, kaňony a vodopády. Nejkrásnější části těchto oblastí jsou chráněny jako národní parky. Od 19. století byl fjell postupně objevován při horských sportovních aktivitách a při snahách uniknout z civilizace, dnes jsou tyto oblasti „zemí zaslíbenou“ pro téměř všechny outdoorové aktivity. Úroveň hranice jehličnatých lesů se regionálně výrazně liší. Ve východním Norsku leží 900–1  000 m n. m., ve fjordech pouze 400–500 m n. m. a v severním Norsku klesá až na úroveň moře.

Vegetační zóny

Fjell je rozdělen do tří vegetačních zón: druhově nejbohatší, ale z turistického hlediska nejnepohodlnější spodní zóna je vlhký, poměrně úrodný vrbový pás (lavalpin region / vierbeltet). Vyznačuje se různými druhy vrb (vrba laponská, vrba našedlá, vrba vlnatá atd.), samostatně stojícími břízami pýřitými a vůči chladu odolnými listnatými stromy, jako je topol osika, jeřáb ptačí, a také bujnou vegetací podél potoků, na vřesovištích a rašeliništích s typickými rostlinami, jako je ostružiník moruška, suchopýr, bříza zakrslá, vřesovec a brusnice borůvka. Vrbový pás, který se ve 20. století značně rozšířil, sahá v národním parku Jotunheimen až do výšky 1 500 m n. m. Ve vegetační zóně nad vrbovým pásem převládají trávy a travám podobné druhy (mellomalpin region). Tato zóna poskytující bohaté výhledy může být při putování vnímána jako nejpohodlnější. Tam, kde souvislý rostlinný porost končí a převládají skály, zvětralé horniny, mechy a lišejníky, leží vysokohorský pás (høyalpin region).

Divocí sobi

V Norsku žije 37 000 volně žijících sobů v celkem 24 lokalitách. Zvířata žijí v horských oblastech, jako je Setesdal a Hardangervidda. Bližší informace najdete na villrein.no.

V některých regionech způsobuje turistický ruch u sobů vysokou úroveň stresu. Spolek DNT se proto rozhodl některé ze svých chat v určitou dobu uzavřít nebo povolit pouze omezené používání. Pokud se na svých túrách setkáte se soby, dodržujte následující pravidla chování: držte si odstup, nechoďte ke zvířatům a nevolejte na ně. Pozorujte a fotografujte zvířata s úctou a v klidu.

Vícedenní túry, stanování

Pokud na vícedenních túrách nenocujete na horských chatách, ale putujete se stanem, je třeba si dát pozor na několik věcí. Obecně platí pravidla veřejné přístupnosti krajiny (viz str. 12). Při výběru místa na spaní je třeba dbát zvláštní opatrnosti. Nesmí se tábořit v blízkosti vody, používat mýdlo a podobnou drogerii, veškerý odpad si táborník musí odnést s sebou (nesmí ho zahrabat ani spálit). Stany používané na túrách by měly být co nejodolnější proti větru; doporučují se třísezonní spacáky. Zásobování vodou většinou nepředstavuje žádný problém (pozor v oblastech s pasoucími se zvířaty).

Některé z horských chat spolku DNT disponují malým prostranstvím pro postavení stanu, které je vhodné i jako „základní tábor“, protože můžete využívat některé části infrastruktury horské chaty.

Turistický spolek DNT

Norský turistický spolek DNT (Den Norske Turistforening) je s více než 300 000 členy největší norskou outdoorovou organizací. Hlavním cílem spolku, založeného v roce 1868, je zasazovat se o jednoduchý, aktivní, rozmanitý a k přírodě šetrný život v přírodě a zajistit k tomu nezbytné přírodní a kulturní předpoklady. Členové jsou organizováni v 57 regionálních členských klubech po celé zemi. Kromě toho, že spolek udržuje 20 000 km značených turistických tras a více než 7 000 km zimního značení, pořádá ledovcové, horolezecké a další kurzy a společné túry pro malé i velké. Celkem provozuje více než 550 vlastních turistických ubytoven a chat, které jsou přístupné i pro nečleny, pokud jsou tedy aktuálně provozovány.

Při pobytu v ubytovnách a chatách se vždy vyplatí zajistit si členství, které lze zakoupit na webových stránkách DNT (english.dnt.no). Za malou zálohu obdržíte generální klíč (nøkkel) k samoobslužným chatám. Jako nečlen zaplatíte za ubytování a stravování mnohem vyšší cenu.

Nocování v chatách

Pokud necestujete s vlastním stanem, tradičním způsobem nocování v Norsku je chata (hytte). Tyto chaty provozuje nejen DNT, ale také Státní lesy, Norský lovecký a rybářský svaz, obce nebo soukromé společnosti. Chaty jsou různě vybavené, v nabídce jsou horské hotely s plnou penzí až po jednoduché chaty s možností vlastního stravování a pouze dvěma místy na spaní. Chaty jsou rozděleny do tří kategorií: betjent (chata s obsluhou), selvbetjent (samoobslužná chata se zásobami) a ubetjent (samoobslužná chata bez zásob).

Betjent: Jedná se o chaty (ubytovny, horské hotely) se zčásti vysokým standardem: 1- až 4lůžkové pokoje, společná noclehárna a sklady matrací, stejně jako možnost rezervace jídla (až plná penze). Na chatách spolku DNT musí členové počítat v případě plné penze (včetně svačiny do batohu) s cenou minimálně 90 € na 1 dospělého ( v závislosti na kategorii ubytování). Cena za pouhé přespání činí minimálně 40 €, je možné rezervovat i jednotlivá jídla. Stejně tak lze využít pouze stravování. Vlastní jídlo se zpravidla konzumovat nesmí. Ubytovací zařízení nejsou otevřena celoročně, některá z nich mají oddělené místnosti, které jsou v době, kdy není ubytovací zařízení provozováno, přístupné pomocí klíče.

Selvbetjent: Jedná se o samoobslužné chaty se zásobami a s prostory pro přespání 1 až 8 osob, kuchyňským vybavením a rozsáhlým skladem suchých a konzervovaných potravin. Chaty jsou (pokud patří DNT) uzamčeny generálním klíčem (nøkkel) a za určitý poplatek je lze využít i pro denní odpočinek.

Ubetjent: Tyto bezobslužné chaty nemají žádný sklad potravin. Nabízejí 2 až 30 míst na přespání, disponují kuchyňským vybavením a jsou velmi útulné. Také tyto chaty se zamykají generálním klíčem a lze je využít i pro krátký odpočinek během dne.

V současné době lze u všech chat provést rezervaci, u některých je to dokonce nezbytné. Aktuální otevírací dobu a další informace o chatách najdete na ut.no. V samoobslužných chatách lze většinou rezervovat i místo na spaní. Platba se pak provádí po přenocování ( a případném odběru potravin) pohodlně prostřednictvím aplikace (DNT-Hyttebetaling) nebo bankovním převodem. V zásadě byste s sebou měli mít vlastní spacák. Každý je vyzván, aby po sobě uklidil a všechno zanechal tak, jak to našel .

Přechod potoků

Téměř všechny potoky, a to i ty širší, lze přejít po kamenech. Ty mohou být vratké a kluzké a v závislosti na počasí dokonce natolik skryté pod hladinou, že již nejsou vidět. Součástí základní výbavy batohu by proto měl být ručník, a to nejen kvůli mnoha jezerům vhodným ke koupání. Jako praktický doplněk se osvědčily turistické sandály nebo tenisky, které chrání před zraněním na kamenném a skalnatém podkladu; při balancování mohou také pomoci trekingové hole.

Během tání sněhu nebo po silných deštích mohou být větší vodní toky tak rozvodněné, že důrazně nedoporučujeme pokoušet se je překonávat. Některé vodní toky lze přejít po mostě. Letní mosty se na rozdíl od stálých celoročních mostů instalují po tání sněhu, a jakmile začne znovu sněžit, opět se demontují. Letní mosty jsou obvykle bez zábradlí a často jde o úzké dřevěné lávky, klidně i šikmé; někdy se dokonce jedná jen o kmen stromu (který může klouzat).

Celoroční mosty jsou často vybaveny zábradlím. Visuté mosty vyděsí nejednoho turistu, když se při neopatrné chůzi začnou houpat. Po visutých mostech by se mělo chodit jen pomalu a po jednom. Pro ty, kteří trpí závratěmi, mohou mosty přes skalnaté rokle a visuté mosty představovat velký problém.

Pěší turistika v národních parcích

Pěší turistika s dětmi

Některé trasy jsme označili symbolem „vhodné pro děti“. Tyto trasy jsou vhodné pro menší děti nebo méně zkušené turisty. Vyznačují se různými vlastnostmi: buď jsou obzvláště krátké a nenáročné, nebo představují pestrý celodenní výlet.

Kategorie obtížnosti

■ ■ = Lehká

■ ■ = Střední

■ ■ = Těžká

Vzhledem k limitacím čteček elektonických knih jsou kategorie obtížnosti tras v této knize označeny počtem vykřičníků u čísla trasy - jeden pro lehkou, dva pro střední a tři pro těžkou.

Na volné, „neoplocené“, nezastavěné půdě se může každý volně pohybovat pěšky nebo na lyžích a kdekoli odpočívat.

„Oplocený“ pozemek (nemusí být nutně skutečně oplocený!) je soukromým pozemkem a zahrnuje zastavěnou půdu, pole, pastviny, zahrady, plantáže, stavební pozemky a průmyslové oblasti.

S výjimkou obdělávaných polí a parkovišť si můžete postavit stan nebo spát pod širým nebem ve vzdálenosti 150 metrů od nejbližšího domu. Pokud je to na déle než dva dny, je nutné požádat majitele pozemku o povolení.

Od 15. dubna do 15. září je zakázáno rozdělávat otevřený oheň v zalesněných oblastech a v jejich blízkosti.

Sbírání lesních plodů, hub a (nechráněných) květin je obecně povoleno.

Symboly

ô dostupné lodí