Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Anders Hansen

ADHD jako výhoda

Porucha, která pomáhá k úspěchu

Original title: FÖRDEL ADHD: var på skalan ligget du? vydaný nakladatelstvím Bonnier Fakta, 2017, Sweden.
České vydání vycházelo z anglického překladu knihy Anderse Hansena, The ADHD Advantage, Why Your Brain Being Wired Differently is Your Superpower, vydaného Vermilion, an imprint of Ebury Publishing,
20 Vauxhall Bridge Road, London SW1V 2SA.
Copyright © Anders Hansen 2017
Published by agreement with Salomonsson Agency
All rights reserved.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 9864. publikaci

Překlad Mgr. Lenka Štěpáníková
Redakce textu Eva Lee
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 208
První vydání, Praha 2025
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2025
Photo © Stefan Tell

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-7733-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-7732-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-5569-9 (print)

Věnováno

Hans-Åke Hansen (1940–2011)

Vanja Hansen a Björn Hansen

„Stále častěji se setkáváme s lidmi,
kteří mají určitý hendikep, a přesto projevují v určitých oblastech obrovské nadání.“

Antonio Damasio

O AUTOROVI

Doktor Anders Hansen je švédský psychiatr, řečník a autor mezinárodně uznávaných bestsellerů i televizního seriálu o lidském mozku. Knihy doktora Hansena se prodávají v milionech výtisků po celém světě a pravidelně obsazují přední příčky žebříčků bestsellerů. Je držitelem ocenění Kniha roku Big Health Award 2017 a 2019 a švédské ceny Mensa 2018.

Doktor Hansen je také autorem knih The Happiness Cure (česky vydalo nakladatelství Grada pod názvem Proč se cítíme špatně, když se máme tak dobře), The Attention Fix a The Mind-Body Method.

ŘEKLI O KNIZE
Proč se cítíme špatně, když se máme tak dobře

„Ledviny se vyvíjejí. Plíce se vyvíjejí. Stejně tak se vyvíjí i mozek, a to způsobem, který souvisí s naším hledáním štěstí i s naší náchylností k duševním nemocem. V knize Proč se cítíme špatně, když se máme tak dobře psychiatr Anders Hansen vysvětluje, že naše mozky se z tohoto hlediska vyvíjely pomaleji než náš životní styl. Tento nesoulad nám způsobuje mnohé problémy. Tato úžasná kniha je plná poznatků, jasných vysvětlení a empatie. Především však přináší moudré rady týkající se umění žít.“

Robert Sapolsky, profesor biologie
a neurologie na Stanfordově univerzitě
a autor bestsellerů podle New York Times

„Skvěle napsaná kniha, která zcela změní váš pohled na štěstí.“

Thomas Erikson, autor mezinárodního
bestselleru V obklíčení idiotů

„Dílo Anderse Hansena je lékem na naše současné problémy.“

Rangan Chatterjee, lékař a autor mezinárodních
bestsellerů, zakladatel podcastu Feel Better, Live More

„Kniha Proč se cítíme špatně, když se máme tak dobře fascinujícím způsobem zkoumá důvody, proč není naše prastaré neurologické nastavení uzpůsobeno pro fungování v moderním ekosystému. Podíváme-li se na deprese a úzkosti optikou evoluce, můžeme snáze pochopit narůstající pocity zoufalství v dnešní společnosti a lépe se s nimi vypořádat. Tato kniha je povinnou četbou pro každého, kdo doufá, že porozumí lidskému mozku.“

Anna Lembke, autorka New York Times bestselleru
Dopamin: Jak přežít blahobyt a neubavit se k smrti

„Hansen popisuje mysl jako produkt evoluce, a ukazuje tím neocenitelné nové způsoby, jak pochopit naše nejdůležitější duševní vzestupy a pády a jak s nimi žít. Kniha Proč se cítíme špatně, když se máme tak dobře jednoduchým a srozumitelným jazykem představuje nadějný příslib, který přináší psychiatrie opírající se o vědecké poznatky.“

Richard Wrangham, anglický antropolog
a autor bestsellerů, Harvardova univerzita

„Anders Hansen je vysoce uznávaný vědecký komunikátor, který v této knize hledá klíč k naší celkové pohodě prostřednictvím porozumění procesu lidské evoluce. Jedná se o povzbudivé a uklidňující poselství, které vysvětluje, že náš mozek je uzpůsoben spíše k přežití než k neustálé pohodě.“

Thomas Perlmann, profesor molekulární
vývojové biologie, Institut Karolinska

„Trh je zaplaven knihami o tom, jak dosáhnout dobrého duševního zdraví. Tyto publikace obvykle přinášejí různé rady od meditace a všímavosti až po léčbu pomocí selektivních inhibitorů zpětného vychytávání serotoninu (SSRI). Náš mozek však není vyvinut pro zajišťování permanentního pocitu pohody, ale spíše pro zajištění přežití a reprodukce. Stresové stavy, panické poruchy, obsedantně-kompulzivní poruchy, a dokonce i diagnózy ADHD a poruch autistického spektra představují z evolučního hlediska přínos. Švédský psychiatr Anders Hansen toto pochopil a své myšlenky přináší ve své nové geniální a skvěle napsané knize s názvem Proč se cítíme špatně, když se máme tak dobře. Je to rozhodně povinná četba!“

Hugo Lagercrantz, emeritní profesor,
Institut Karolinska

ŘEKLI O KNIZE
The Mind – Body Method

„Nezbytná příručka, která vás naučí, jak snižovat stres, zklidňovat úzkost a díky které dokážete udržet svůj mozek aktivní.“

Nir Eyal, autor mezinárodně uznávaných
bestsellerů Hooked a Indistractable

„Vztah mezi myslí a tělem je jednou z nejdůležitějších otázek vědy, a doktor Hansen jej vysvětluje jasným, fascinujícím a inspirativním způsobem.“

Johann Hari, autor bestsellerů
Ukradená pozornost a Ztráta spojení

„Kniha doktora Hansena je především praktickým průvodcem k opětovnému nalezení klidu ve světě, který se zdá být stále chaotičtější.“

Russell Kennedy, lékař, neurovědec
a autor knihy The Anxiety Prescription

PŘEDMLUVA

ADHD není vymyšlená diagnóza. Pokud si z této knihy máte něco odnést, pak by to měla být tato informace. Porucha pozornosti s hyperaktivitou (ADHD) je soubor vrozených osobnostních rysů, které lidem z historického hlediska možná poskytly výhody, jež jim zajistily přežití. Tyto rysy pravděpodobně sehrály významnou roli v tom, že lidé opustili Afriku a kolonizovali celý svět. ADHD nám však nepřinášelo výhody jen v minulosti; významné benefity může přinášet i dnes.

V této knize vám ukážu, že na ADHD můžeme nahlížet jako na jedinečnou sadu nástrojů, které jsou člověku prospěšné, pokud bude vědět, jak je používat. Neznamená to však, že bych chtěl zlehčovat výzvy s ADHD spojené; rozhodně je nelze ignorovat. Bylo by naivní si myslet, že mít ADHD je procházka růžovým sadem.

Mým úkolem jakožto psychiatra je pomáhat lidem s problémy, jež souvisí s různými psychiatrickými stavy. Proč tedy považuji za důležité diskutovat o výhodách ADHD? Proto, že v prvních 15–20 letech života se člověk neuvěřitelně formuje, zvláště pokud jde o vnímání sebe sama. ADHD do nároků moderní společnosti příliš nezapadá, zejména co se školního prostředí týče. Ti, kteří si ve srovnání s vrstevníky vedou hůře, se často cítí hloupí a bezcenní. Během své praxe jsem viděl mnoho příkladů toho, jaký dopad má nízké sebevědomí na celý život mých pacientů – a chci to změnit.

Je zapotřebí tvrdé práce, aby se člověk naučil využívat výhod, které ADHD nabízí. Prvním krokem je znalost: naučit se, co ADHD skutečně je a jak lze aktivně pracovat na jeho pozitivním využití. Přesně tím se budeme v této knize zabývat. V žádném případě se nejedná o učebnici, která by zahrnovala všechny myslitelné aspekty ADHD. Taková kniha by musela mít tisíce stran. Jde o populárně naučnou knihu, která se zaměřuje pouze na jeden aspekt nejdiskutovanější poruchy naší doby a ukazuje, že může skutečně sloužit jako výhoda – pokud tedy víte, jak ji využít.

Anders Hansen

1. KAPITOLA
DVĚ STRANY TÉŽE MINCE

Takže co to vlastně je ADHD? Je to nemoc? Porucha? Superschopnost? Nebo snad problém, který si vymyslely farmaceutické firmy, aby prodaly více léků?

Zadáme-li „ADHD“ do Googlu, dostaneme více než miliardu výsledků. Zdá se, že každý příspěvek přináší jiný názor na tuto nejdiskutovanější ataké nejkontroverznější lékařskou diagnózu naší doby. Každý rok je ADHD diagnostikováno milionům lidí– apřitom před třemi desítkami let tato diagnóza ani neexistovala. Jinými slovy, budete-li si chtít přečíst na internetu všechno oADHD, budete patrně zahlcení azmatení. Já doufám, že se mi podaří danou problematiku trochu osvětlit.

Začněme tedy od začátku. Aby mohlo být někomu diagnostikováno ADHD, musí se potýkat sproblémy ve třech oblastech, kterými jsou koncentrace, hyperaktivita aimpulzivita. Mezi nevýhody ADHD patří například obtíže s:

•udržením koncentrace

•dokončováním úkolů

•dodržováním pokynů

•nasloucháním ostatním

•organizováním aplánováním

•sezením vklidu; jedinci často poklepávají nohou nebo si sněčím pohrávají– motorická aktivita

•čekáním

•trpělivostí

•schopností zůstat vklidu; místo toho jsou neklidní aneustále „fungují“, jako motor, který je stále vchodu

•pocitem nedostatečné stimulace

Máte pocit, že tento popis přesně vystihuje někoho ve vašem okolí? Pokud ano, není to nikterak neobvyklé. Tyto rysy se do určité míry objevují uvšech, všichni zaujímáme místo na škále ADHD. Uněkterých znás se projevuje velké množství těchto rysů, aproto se na zmíněné škále nacházíme výše, například já. Jiní jich mají minimum abudou na škále níže. Malé procento lidí pak má natolik výrazné rysy– aco je důležitější, zažívají kvůli nim významné obtíže –, že jim lze oprávněně diagnostikovat ADHD apřistoupit kléčbě.

Projděte si znovu výše uvedený seznam. Jak vidíte, položky na něm uvedené představují určitou výzvu. Aby se ovšem dalo vůbec uvažovat opsychiatrické diagnóze, musí uvedené příznaky způsobovat problémy. To však vžádném případě neznamená, že ADHD působí pouze problémy. Ve skutečnosti existuje také seznam pozitivních rysů, onichž se příliš často nemluví. Kvýhodám ADHD patří například:

•podnikavost

•cílevědomost– lidé sADHD se nebojí pouštět do nových věcí

•energičnost– tito lidé se vyznačují téměř nevyčerpatelnou energií

•kreativita avýborná schopnost přemýšlet nekonvenčně

•nebojácnost aochota uvádět do života nové myšlenky

•zvědavost

•flexibilita

•schopnost maximální koncentrace na jeden úkol (tzv. hyperfokus)

•vytrvalost– lidé sADHD se snadno nevzdávají, opakovaně se pokoušejí uspět

•intuice

•dobrá schopnost laterálního myšlení– tedy schopnost pohlížet na věci znových úhlů

•schopnost snadno překonávat neúspěch– jedinci sADHD se nebabrají ve svých chybách

Tato kniha se zaměřuje na pozitivní rysy– tedy na výhody. Proč je ale taková kniha vůbec potřeba? Nebylo toho už oADHD napsáno dost? Myslím si, že čím více zdůrazňujeme problémy azapomínáme na pozitivní stránky, tím větší existuje riziko, že budeme lidem sADHD vytvářet problémy nové. Novými problémy myslím nízké sebevědomí apocit, že vám mnoho dveří vživotě zůstává zavřených; že existují věci, které nemůžete dělat.

Domnívám se, že zdůrazněním výhod můžeme dosáhnout opačného výsledku: zlepšení sebevědomí apocitu, že mnoho dveří se otevírá. Protože mít ADHD znamená být vybaven odlišnou– ajedinečnou– sadou nástrojů, kterou se musíte naučit používat.

Zároveň chci zdůraznit, že uvedený seznam pozitivních rysů představuje jen jakési hrubé zobecnění ane každý člověk sADHD disponuje úplně všemi– stejně jako ne každý se musí nutně potýkat se všemi uvedenými obtížemi. Přesto však není pochyb otom, že tyto pozitivní rysy jsou mezi lidmi sADHD běžnější než vobecné populaci.

ADHD je široká šedá zóna

„Určitě mám ADHD, viďte?“ Třiadvacetiletý mladík sedící přede mnou vordinaci na mě hledí téměř prosebně. Zřejmě očekával, že po absolvovaném vyšetření odejde sdiagnózou ADHD, asnaží se skrýt své zklamání.

„Je pravda, že máte některé rysy charakteristické pro ADHD,“ říkám, aniž bych zaznamenal sebemenší náznak, že by jeho zklamání polevovalo. „Ve skutečnosti je máme všichni avšichni se nacházíme někde na škále ADHD. Vy se pravděpodobně nacházíte nad průměrem, ale vaše příznaky aobtíže nejsou natolik závažné, abychom mohli jednoznačně stanovit diagnózu.“

Mladík teď vypadá ještě zmateněji. „Co tím myslíte, ‚rysy ADHD‘? ADHD přece buď mám, nebo ne.“

Mladý muž poukazuje na jeden znejvětších lékařských omylů naší doby: že ADHD buď máte, nebo ho jednoduše vůbec nemáte. Na jeho obranu musím podotknout, že jeho uvažování není nikterak výjimečné. Není dne, aby noviny amédia neinformovaly oADHD. Často je prezentováno jako jasně vymezená diagnóza, stejně jako HIV nebo srdeční infarkt.

ADHD se skutečně týká zdravotního stavu. To však neznamená, že lze jasně oddělit, co je ještě zdravé aco už „nemocné“. HIV aADHD mají společného jen to, že obojí jsou lékařské diagnózy. Je zřejmé, že nemůžete být trochu HIV pozitivní. Buď jste pozitivní, nebo negativní. ADHD však rozhodně můžete mít jen trochu.

ADHD můžeme přirovnat kfyzické výšce. Je jasné, že není možné rozdělit lidi na dvě skupiny– na malé avysoké; většina lidí se nachází někde mezi těmito dvěma póly. To samé platí ipro problémy skoncentrací, pro impulzivitu adalší příznaky ADHD, které jsoustejně jako výška vpopulaci zastoupeny vrůzné míře. Někteří lidé nemají skoncentrací téměř žádné problémy, zatímco jiní sjejím udržením bojují. Většina se však nachází někde uprostřed.

Kde tedy nakreslit hranici mezi ADHD aběžnými problémy skoncentrací? Od jaké hranice lze člověka považovat za vysokého? Od 189 centimetrů? Nebo snad od 184 centimetrů? Na tuto otázku neexistuje jednoduchá odpověď. Stejně jako neexistuje jednoduchá odpověď na to, kde bychom měli stanovit hranici pro ADHD. Neexistují krevní testy nebo rentgenové snímky, které by ADHD prokázaly. Místo nich používáme kontrolní seznam kritérií, která musíte splňovat. Kromě toho, že máte problémy skoncentrací, kontrolou impulzů ahyperaktivitou, by vám tyto problémy také měly znesnadňovat každodenní život aběžné aktivity. Arozhodně nestačí, pokud máte potíže například pouze ve škole– ty totiž mohou být způsobeny nevyhovujícím studijním prostředím. Vaše problémy by se měly projevovat jak doma, tak ive škole nebo na pracovišti. Aco víc, měly by přetrvávat od dětství, protože ADHD není něco, co člověk získá časem; je to něco, co máte celý život.

Aby vám tedy mohlo být diagnostikováno ADHD, musí vám problémy skoncentrací aimpulzivitou vážně komplikovat život. Co to ale znamená? Pokud máte problémy skoncentrací, apřesto jste dokázali získat akademický titul, znamená to, že ADHD nemáte? Na tuto otázku taktéž neexistuje jednoznačná odpověď.

Vpraxi se mezi běžnými problémy skoncentrací aADHD nachází jakási široká šedá zóna. Na pomezí mezi běžnými problémy aADHD vposledních letech zaznamenáváme posun astále více lidí spadá do kategorie ADHD. Pomalu, ale jistě jsme začali věřit, že všechny neklidné aživé děti, apodobně také dospělí, mají ADHD. Vdůsledku toho jsme začali vnímat tyto problémy jako něco, co je nejlepší řešit diagnózou anasazením léků. Pokud bychom použili výše uvedenou analogii svýškou, je to stejné, jako kdybychom rok co rok snižovali laťku pro to, koho považujeme za vysokého.

Různá pojmenování téhož

Problémy skoncentrací ahyperaktivitou samozřejmě nejsou ničím novým. Termín ADHD, porucha pozornosti shyperaktivitou, byl zaveden v80. letech 20. století. Ani tehdy to nebylo poprvé, kdy byla těmto typům obtíží přidělena diagnóza. Na konci 18. století označil skotský lékař Alexander Crichton tyto příznaky za duševní neklid aživě popisoval, jak se někteří studenti při studiu gramatiky nudili tolik, že ani hrozba výprasku je nedokázala přimět, aby dávali pozor: „Každý učitel si musel všimnout, že je mnoho těch, pro které jsou suchopárnost aobtíže latinské ařecké gramatiky tak odpudivé, že je ani hrozba rákoskou, ani jakékoli ústupky nedokážou přimět ktomu, aby jim věnovali pozornost.“

Ostoletí později byl pro to, co dnes nazýváme ADHD, často používán zcela zavádějící termín abnormální deficit motorické kontroly. Ve 40. letech 20.století byl tento stav označován jako lehké poškození mozku (MBD– minimal brain damage). Tento ještě více zavádějící termín se bohužel příležitostně používá dodnes. Ještě v70. a80. letech se používalo označení porucha pozornosti, motorické kontroly avnímání (DAMP), než byl nakonec ustanoven termín ADHD.

Tyto různé diagnózy nejsou jen historickými kuriozitami. Vpsychiatrii se podíl populace, okteré se věřilo, že splňuje kritéria těchto stavů, významně měnil, ikdyž všechny diagnózy vzásadě popisují to samé. Například se kdysi odhadovalo, že lehkým poškozením mozku trpí 1% všech dětí. Vpřípadě DAMP se odhady pohybovaly kolem 2–5 %, zatímco vroce 2023 bylo vUSA diagnostikováno ADHD přibližně u11 % všech dětí adospívajících ve věku 4–17 let. Není tedy divu, že vzhledem ktak velkým výkyvům bylo nutné čas od času změnit název tohoto stavu. Nepůsobilo by koneckonců příliš věrohodně, kdyby se původní 1% dětí slehkým poškozením mozku zničeho nic změnilo na 10%.

Tyto neustálé změny názvů právě odrážejí onu šedou zónu, oníž jsem hovořil. Vní se hranice toho, co lze považovat za charakteristiku tohoto stavu, postupně posouvala. Různé názvy také ukazují, jak se lišilo vnímání příčin toho, čemu dnes říkáme ADHD. Od výsledku špatné výchovy až po poškození mozku. Doufejme, že nakonec všechny tyto historické diagnózy uznáme za více či méně nesprávné apochopíme, že ADHD je ve skutečnosti normální variací vlidském chování. Jednoduše řečeno, jde osoubor osobnostních rysů, které byly klíčové pro evoluci lidstva akteré vmoderní společnosti mohou poskytovat nevýhody ivýhody.

OBJEVUJE SE ADHD ČASTĚJI UCHLAPCŮ?

ADHD bývá častěji diagnostikováno uchlapců než udívek. Skutečně tato porucha postihuje více chlapce? To nemůžeme sjistotou tvrdit. Dívky sADHD mají problémy skoncentrací aobtížně se soustředí, ale bývají klidnější, ne tolik hyperaktivní jako chlapci. To znamená, že příznaky udívek nemusí být tak nápadné. Proto bývá ADHD udívek diagnostikováno méně často – aony tak nedostávají potřebnou pomoc.

Složitost lidské povahy

Zmínil jsem, že všichni vykazujeme určité rysy ADHD; máme však také symptomy dalších psychických poruch. Unás všech se projevují znaky bipolární poruchy, aproto se také všichni nacházíme vurčitém bodě této škály. Lidé sméně výraznými nebo slabými bipolárními znaky mají stabilní náladu, zatímco ti svýraznými znaky zažívají výrazné výkyvy nálad. (Bipolární porucha neznamená, že se vám nálada mění ze dne na den, ale spíše změsíce na měsíc. Obvykle přechází zdeprese do mánie.) Kromě toho máme všichni nějaké rysy autismu anacházíme se někde ina této škále. To samozřejmě neznamená, že jsme všichni bipolární aautističtí, ale spíše to, že tyto stavy je často obtížné jednoznačně vymezit.

Zní to složitě? Protože je to složité. Lidská povaha je složitá! Ale ve skutečnosti to není onic zvláštnější než fakt, že krom toho, že můžeme být vysocí nebo malí, můžeme zároveň být také hubení nebo obézní.

Důležité je vyhnout se přílišnému zobecňování. Všichni lidé sADHD nejsou stejní. Nikdo znás není stejný. Jsme mnohem složitější, než aby bylo možné nás popsat pomocí jediné diagnózy.

DÁ SE ZADHD VYRŮST?

Dříve se věřilo, že ADHD mají pouze děti aže zněj vyrostou. Dnes víme, že tomu tak není aže ADHD přetrvává do dospělosti uvíce než poloviny těch, jimž bylo diagnostikováno vdětství, ačkoliv se udospělých projevuje odlišně. Například se zdá, že hyperaktivita slábne, zatímco problémy skoncentrací přetrvávají. Ajak je to stou druhou polovinou lidí? Ti ztoho vyrostou? Popravdě řečeno, nevíme. Jasné ale je, že oblasti mozku, které jsou klíčové pro koncentraci akontrolu impulzů, dozrávají pozdě ajejich vývoj je dovršen přibližně ve věku 27let. Díky tomu se pak zdá, že uněkterých jedinců projevy ADHD svěkem mizí.

Myslím si také, že dalším důvodem, proč je ADHD častější udětí než udospělých, je fakt, že dospělí mají nad svým životem větší kontrolu. Dospělý, který je netrpělivý aneklidný, se může vyhnout práci, která vyžaduje přesnost arutinu. Může si vybrat zaměstnání, kde jsou oceňovány jiné kvality. Děti mají mnohem omezenější možnosti, jak utvářet svůj vlastní život. Děti, kterým se ve škole nedaří, to mají těžké. Jejich okolí mnohdy není natolik flexibilní, aby jim umožnilo řídit jejich každodenní život.

Může se ADHD rozvinout až vdospělosti? To je hodně diskutovaná otázka; zdá se však, že sADHD se lidé rodí aže se vpozdějším věku již nerozvíjí. Může se však stát, že příznaky ADHD se svěkem stanou výraznějšími, když školní či pracovní prostředí začne klást vyšší nároky. Může vzniknout dojem, že se příznaky objevily právě až vonu chvíli. Pokud dospělý člověk náhle zažívá závažné problémy skoncentrací, je důležité identifikovat příčinu. Kproblémům skoncentrací totiž může vést také deprese či úzkost.

Jedna diagnóza– několik biologických příčin

Všichni lidé mají nějaké rysy ADHD. Aby to bylo ještě složitější, výzkumy ukazují, že rozvoj ADHD může mít několik různých příčin souvisejících snaším mozkem. Navenek se projevují podobně– jako problémy skoncentrací, impulzivita ahyperaktivita. Proto je obvykle spojujeme dohromady aoznačujeme je stejnou nálepkou. Vrátím se znovu ke srovnání sHIV: pokud jste HIV pozitivní, jste nakaženi virem. Každý, kdo má HIV, vsobě tento virus má. UADHD to tak není. ADHD je stav, jenž je zdánlivě velmi jasně definován auvšech je způsoben stejnou příčinou. Tak jednoduché to ale není.

Ale počkat, není tohle kniha ovýhodách ADHD? Jak snimi souvisí šedé zóny nebo takový strašák jako HIV? Než budeme pokračovat, chtěl bych, abyste pochopili, že je obtížné jednoznačně vymezit, co ADHD vlastně je. Všichni vykazujeme nějaké jeho rysy, takže to, co popisuji vtéto knize, se netýká pouze lidí sADHD, ale také mnoha dalších.

Abychom tomu lépe porozuměli, začněme pohledem dovnitř orgánu, vněmž vznikají myšlenky, pocity achování. Orgánu, který vás dělá vámi: mozku.

ADHD NEBO ADD– JAKÝ JE MEZI NIMI ROZDÍL?