Ben a bagr

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Tereza Kaňkovská Kučerová

Ben a bagr – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Až se vrátíte z tohoto parádního dobrodružství, můžete na něj vyslat další odvážné čtenáře. Stačí se vypravit na www.restorio.cz.

Albatros Media podporuje udržitelný rozvoj, který vrací použitým věcem smysl. On-line antikvariát Restorio vaše knihy odkoupí a zaplatí vám ihned – nečekáte, až se prodají. Získané peníze si můžete nechat, nebo si vyberete charitu, kterou jimi podpoříte. V tom případě navýší Restorio částku o 20 %.

Pro moji zářivou hvězdu, která mi ukazuje
cestu i v té nejčernější tmě.

Pro tebe, Bene.

U našeho domu se pořád něco děje. Zrovna včera se vedle na louce začalo bagrovat. Když byla mamka v kuchyni a chystala oběd, proklouzl jsem do ložnice a vylezl na okno. Odtud mám totiž na bagr nejlepší výhled. Okno je sice celkem vysoko, ale to pro mě není problém. Prostě na sebe poskládám polštáře, na ně deku a jsem nahoře jakoby nic.

Mamka to nerada vidí, protože se bojí, že bych mohl otevřít okno a vypadnout ven. Já ale moc dobře vím, že to dělat nemám. Kdybych vypadl z okna, tak by moje duše letěla do nebe a už bych mamku nikdy neviděl. A to já teda rozhodně nechci.

Napadá mě, že jsem se ještě nepředstavil. Jmenuji se Ben a za pár dní mi budou čtyři.

Ze všeho nejradši mám bagry. A dneska máme před domem hned dva. Jeden je větší, bílý a má širokou radlici, kterou nabírá hlínu. Tu potom vozí na hromadu. A ještě je tu menší, žlutý s úzkou radlicí, co má zuby. Ten zase hrabe díru.

Hlavně tajně a nenápadně

Bylo pondělí dopoledne a já jsem byl doma jen s mamkou. Řekl jsem si, že bych měl zkontrolovat bagr před naším domem. Potichu jsem přivřel dveře do ložnice, abych se mohl nerušeně dívat z okna. Kdyby byl doma brácha, určitě by hned běžel žalovat, že zase lezu na okno. Jenže brácha byl ve školce. Cha, cha.

Seděl jsem potichu na okně, nos přilepený ke sklu a pozoroval jsem, jak bagr pracuje. Díra byla čím dál hlubší a širší. Byl jsem do toho pozorování tak zabraný, že jsem najednou nahlas vykřikl: „Páni, to je ale obrovská díra!“

„Co to je?“ zeptal jsem se lehce podezřívavě.