Deník paranoidní schizofreničky

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Nela Beránková

Deník paranoidní schizofreničky – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Text © Nela Beránková

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2025

ISBN tištěné verze 978-80-7691-688-3

ISBN e-knihy 978-80-7691-780-4 (1. zveřejnění, 2025) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-7691-781-1 (1. zveřejnění, 2025) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-7691-777-4 (1. zveřejnění, 2025) (ePDF)

Věnování

Knihu bych chtěla věnovat především své rodině.

Hlavně svému manželovi a dceři.

Určitě bych ji také chtěla věnovat všem psychicky nemocným lidem s jakoukoliv diagnózou.

A samozřejmě všem lékařům, sestřičkám a personálu, který se o mě kdy staral.

Úvod

Kniha vznikla na základě psaných poznámek a obrázků do červeného bloku se čtverečky – jako terapie. Když si v hlavě uspořádám myšlenky, dokážu je dát na papír. Je to také můj způsob, jak se s věcmi vyrovnat. Knihu jsem z toho udělala proto, že nejsem sama, kdo má psychické nebo fyzické potíže. Chtěla jsem říci lidem, že by si také mohli psát diář. Aby jim to též pomohlo uspořádat si své myšlenky a kdykoli se k těmto myšlenkám mohli vrátit.

2003-2021

Začalo to pokusem o sebevraždu. Kvůli tomu, že mě můj vyvolený po dvou letech společného bydlení podvedl a pak si vzal moji nejlepší kamarádku. Skončila jsem v nemocnici s výplachem žaludku. Dále následovalo kolečko psychologa a psychiatrů. Výsledkem byly různé diagnózy. Všichni si mě přehazovali jak horký brambor a nikdo nevěděl, co mi je. Vystřídala jsem několik psychiatrů, i díky stěhování za prací. Až mi byla sdělena diagnóza: schizoafektivní porucha, která byla následně upravena na paranoidní schizofrenii.

Slyšela jsem hlasy, úpěnlivé hlasy, jež mi říkaly, jak se mám chovat, co dělat a hlavně, jak si mám ublížit. Dříve jsem pracovala jako farmaceutická asistentka v lékárně. Celá léta. Pracovala jsem jak na expedici, tak na oddělení přípravy cytostatik pro onkologicky nemocné pacienty.

Loni v prosinci už to nešlo. Nemohla jsem dál pracovat. Hlasy byly úpěnlivější, nemohla jsem se soustředit. Teď jsem doma a dostávám se z toho. Možná zas budu moct jednou pracovat. Ale teď to nejde.

Chodím pravidelně k psychiatričce, dostávám od ní léky a jednou za čtyři týdny injekci. Chodím také k psycholožce, která mě učí vyrovnávat se s běžnými i méně běžnými situacemi. Můžu vám říct: „Je to těžké.“

Doma se snažím fungovat normálně. Vyprat, dát do myčky, uvařit si. Někdy i to je nadlidský úkol. I běžné věci mě unaví. Problémem bylo i třeba jít se osprchovat.

Říkala jsem si, že jsem často nervózní a mám v hlavě zmatek! Začínám být úzkostná a začínám panikařit. Takže jsem našla na netu způsob, jak se odreagovat. Mám dělat něco jednoduchého, monotónního. Mám si pořídit spirálovou gumičku. V drogerii asi za 45 Kč. Navleču si ji na zápěstí a nosím ji pořád u sebe. Když mně v hlavě začnou myšlenky zběsile přeskakovat, mám počítat. Vložím prst za jednu spirálu a řeknu si číslo, a pak další. Ať u toho vydržím aspoň tři minuty. Gumička mě uklidní při úzkosti, v běžné komunikaci, při telefonování.

Od psycholožky mám další tip. Mnohokrát jsem řešila a řeším problém ubližování si. Hlasy mi třeba říkají, ať se říznu. A já jsem slíbila, že pokaždé, když se budu někde chtít říznout, nalepím si tam náplast. A hotovo. Pomůže mi to zbavit se přetlaku.

Tak a jsem zase doma, udělám si kafčo a dám prát dceřino oblečení. Je jí osm let a její narození beru jako zázrak. Mám i skvělého manžela, který se postará o spoustu věcí, když já nemůžu. Jsou to moje dva zázraky. Počkám, až dcera přijde ze školy a uděláme úlohy. A pak bude víkend. Nemám víkendy vůbec ráda. Dcera chce aktivitu a já bych nejraději odpočívala. Jsem často unavená, jak už jsem říkala. Možná je to i léky. Ale vyčerpá mě i krátká procházka, nebo věšení prádla na šňůry na zahradě.

U lékařky psychiatričky mám ale fakt super zlatou sestřičku. Někdy, když je čas, mi udělá i kávu. Prostě s plným servisem. Je usměvavá, zeptá se, jak to dneska jde. A jak vůbec. Umí potěšit a utěšit a uklidnit. I paní doktorka je milá a laskavá. Ví, kdy se zeptat a na co. Nejvíc spolu řešíme nálady, hlasy a spánek.

Podařilo se mi ještě usnout navzdory tomu, že manžel dost hlasitě chrápal. Je ráno, dám si čaj, něco k snídani a léky. Pak dám do pračky ručníky. Něco k obědu, nic mě nenapadá. A pak další sezení u psycholožky. Někdy tam chodím každý týden, někdy jednou za čtrnáct dnů, jednou za měsíc, jak je to třeba.

2022

26. 4. 2024

Jsem zvědavá, jak to bude fungovat.

27. 4. 2024

28. 4. 2024

29. 4. 2024

30. 4. 2024

1. 5. 2024

2. 5. 2024

Půjdu brzy spát. Kéž to zaspím.

3. 5. 2024

4. 5. 2024

5. 5. 2024

6. 5. 2024

7. 5. 2024

8. 5. 2024

9. 5. 2024

10. 5. 2024

11. 5. 2024

12. 5. 2024

Má milovaná maminko,

13. 5. 2024

14. 5. 2024

15. 5. 2024

16. 5. 2024

17. 5. 2024

18. 5. 2024

19. 5. 2024

20. 5. 2024

22. 5. 2024

24. 5. 2024

25. 5. 2024

26. 5. 2024

27. 5. 2024

30. 5. 2024

31. 5. 2024

1. 6. 2024

3. 6. 2024

4. 6. 2024

5. 6. 2024

7. 6. 2024

8. 6. 2024

9. 6. 2024

10. 6. 2024

11. 6. 2024

12. 6. 2024

13. 6. 2024

14. 6. 2024

16. 6. 2024

17. 6. 2024

18. 6. 2024

25. 6. 2024

26. 6. 2024

28. 6. 2024

16. 8. 2024

24. 8. 2024