Roger Gilchrist

KRANIOSAKRÁLNÍ
BIODYNAMIKA

Seznámení s biodynamickým přístupem

kraniosakrální terapie

2009

Posvátný dech

Maorové věří, že pokud se člověk příliš vzdálí svému wairua (duši), ztrácí spojení se Zemí, se svou duchovní podstatou, s dechem stvoření, který jej formoval. Mnohá naše slova mají posvátný význam; naši dávní předkové jim propůjčili posilující moc. I běžný pozdrav jako kia ora má hlubší smysl: „Přijmi životní sílu božské energie.“

––Carmel Hotai Cochrane

maorský staršina

Nový Zéland

Aloha, havajský pozdrav, znamená „Vzdávám čest posvátnému dechu v tobě.“

Namasté, himálajský pozdrav, znamená „Duch ve mně se klaní duchu v tobě.“

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Kniha Kraniosakrální biodynamika: seznámení s metodou vznikla za finanční podpory Society for the Study of Native Arts and Science, neziskové vzdělávací instituce zaměřené na rozvoj vzdělanostního a mezikulturního přístupu k propojování různých vědeckých, společenských a uměleckých oborů, podporu holistického přístupu k umění, přírodním a humanitním vědám a léčitelství; a publikování a distribuci literatury věnované vztahům mezi myslí, tělem a přírodou.

Upozornění: Následující text má čistě informativní povahu. Než se rozhodnete následovat jakákoli doporučení v něm obsažená, navštivte vašeho primárního poskytovatele zdravotní péče. Za to, jak naloží s informacemi uvedenými v této knize, zodpovídá výhradně čtenář.

Roger Gilchrist:

KRANIOSAKRÁLNÍ BIODYNAMIKA

Seznámení s biodynamickým přístupem kraniosakrální terapie

©Krishnananda Trobe and Amana Trobe 2008

Translation©Michaela Vitíková 2009

Cover Illustration©Milada Gabrielová 2009

Czech edition©MAITREA a.s., Praha 2009

ISBN 978-80-7500-221-1 (epub)

ISBN 978-80-7500-222-8 (mobi)

ISBN 978-80-7500-220-4 (pdf)

Terminologický úvod

Termín „biodynamika“ používají dva odlišné směry kraniosakrální terapie. Jedním z nich je biodynamická kraniální osteopatie vyvinutá Jamesem S. Jealousem, DO. Tuto biodynamickou metodu používají lékaři, zejména osteopati a někteří zubaři. Tito praktičtí lékaři většinou nepoužívají rovnocenný termín „kraniosakrální terapie“ – tím se obvykle označuje praxe osob mimo lékařskou sféru. Za kraniosakrální terapeuty se označují stoupenci kraniosakrální biodynamiky, což je samostatný směr založený Franklynem Sillsem. V oboru kraniosakrální terapie existují samozřejmě i další přístupy. Autor této knihy vychází především ze studia u Franklyna Sillse, doplněného výcvikem u několika osteopatů. Tato kniha podává obecný přehled biodynamického přístupu ke kraniosakrální terapii.

Poděkování

Cílem této knihy je podat prostý, ale vyčerpávající přehled biodynamického přístupu kraniosakrální terapie. V tom se liší od učebnice, jejímž účelem je podrobně popsat konkrétní pracovní postupy. Tato kniha má být spíše stručným souhrnem široké škály možností, které kraniosakrální biodynamika nabízí, a podrobným úvodem do jejích terapeutických principů. Na její výsledné podobě se podílela celá řada lidí.

Na prvním místě musím poděkovat mým klientům, studentům a výukovým asistentům, od nichž jsem se mnohému naučil. Měl jsem obrovské štěstí, že jsem mohl hluboké terapeutické zkušenosti sdílet s tolika lidmi, kteří nesmírně obohatili můj život. Lidé, kterým přijímání nebo studium kraniosakrální terapie změnilo život, jsou nejlepším příkladem toho, jak může být tato práce užitečná a účinná. Vážím si vás všech a děkuji vám za všechno, co jste mě naučili.

Jmenovitě bych chtěl poděkovat JoDee Powersové za prvotní podnět k napsání této knihy. S JoDee jsme ušli společně velký kus cesty a jsem jí vděčný i za podporu během psaní. Asistovala také při výrobě fotografií do této knihy.

Text knihy mi svými editorskými postřehy pomohli uhladit Barbarah Underwood-Cotaová a David Nowack. Vývoj kraniosakrální terapie sledují od jejích prvopočátků a byli i svědky oddělení kraniosakrální biodynamiky od ostatních přístupů. S pořízením některých fotografií mi pomohli Frances Pollaková a Tom Langan. Výše jmenovaní a všichni, kdo byli během let mými asistenty při vedení kurzů, byli pro mě neocenitelnou oporou na cestě k hlubšímu poznání této práce. Zvláštní dík patří Scottu Zamurutovi za reflexi, kterou mi po celou dobu poskytoval.

Rovněž bych chtěl poděkovat Peterovi a Pat Farnsworthovým za jejich přátelskou podporu a naše výlety do McLaren Vale. Otevřely mi úplně nový svět v oblasti výuky kraniosakrální terapie.

Děkuji všem lidem z nakladatelství North Atlantic Books, s nimiž jsem pracoval, zvláště Richardu Grossingerovi za jeho počáteční zájem, a Julii Brandové, která celý projekt dovedla ke zdárnému konci.

Můj dík patří též nakladateli za svolení otisknout v upravené podobě kapitolu o terapeutické přítomnosti, kterou jsem původně psal pro mou následující knihu Healing the Human Energy System.

A v neposlední řadě nepřestávám být vděčný Franklynu Sillsovi a jeho jasnému a srozumitelnému pojetí kraniosakrální terapie. Studium s Franklynem bylo v mnoha ohledech inspirující a změnilo můj pohled na energetickou medicínu. To, jak mě vedl k bezprostřednímu vnímání jevů, které se odehrávají se v klientově poli, a k rozlišování mezi energetickými silami a fyziologickými funkcemi, bylo nesmírně obohacující a navždy to ovlivnilo mou práci. Mé popisy některých aspektů kraniosakrální terapie budou opakováním Franklynových slov. Vzhledem k množství času, které jsme spolu strávili, se tomu na některých místech nemohu vyhnout. Má prezentace kraniosakrální biodynamiky se snaží být nová ve popisu aktuálního stavu, v němž se kraniosakrální biodynamika nachází. Všem mým přátelům a kolegům, kteří mají co do činění s kraniosakrální biodynamikou: děkuji vám, že se o tuto práci zajímáte a že pomáháte rozvíjet její potenciál. Tím sdílíme posvátnou důvěru v tuto práci.

1. Úvod

LÉČENÍ JE CESTA. Terapeuti každého systému zdravotní péče odhalují po celý život skutečnosti, které vedou vždy k hlubšímu pochopení zákonů života a lepší péči o klienty či pacienty. Ti se díky výzvám doprovázejícím léčení rozvíjejí a rostou a poznávají sami sebe. Domorodé kultury prozkoumávají za účelem léčení zákoutí duše pomocí šamanské cesty. Adepti duchovních systémů praktikují techniky a postupy, které vedou k integraci vědomí a uvědomění si esence bytí.

Občas se najde léčebný systém, který spojuje všechny zmíněné aspekty. Kraniosakrální terapie mezi ně bezpochyby patří. Pracuje s mnoha úrovněmi lidského fungování a přímo je ovlivňuje. K procesu léčení přistupuje jako k cestě, na níž člověk prochází zážitky, které mají svůj hluboký smysl. Kraniosakrální terapie nám dává cenné nástroje a dovednosti k tomu, abychom se mohli dotknout všech dimenzí lidského života.

V posledních letech si můžeme vybrat z nepřeberného množství knih, kurzů a výcviků léčebných metod a přístupů zaměřených na propojení těla a mysli. V tomto směru došlo k obrovskému rozvoji, avšak žádná z technik se zatím nestala sjednocující silou integračního léčení sama o sobě. Možná se jí stane právě kraniosakrální terapie. Umožňuje nám totiž přímý kontakt se samotným jádrem fyziologických procesů v těle. Terapeut dokáže vnímat přítomné vzorce a projevy stresu, a prací s nimi tyto procesy přímo ovlivňovat. Může vnímat centrální nervový systém a všechny vlivy, které na něj působí, a pracovat s nimi – a to bez složitých přístrojů a technických vymožeností. Klienti jsou vedeni k tomu, aby rozpoznávali a vnímali reakce svého vlastního těla a uvědomovali si, kdy dochází ke zvyšování vitality a budování zdrojů. Cílem je, aby se dokázali vědoměji spojit se svými prožitky. Úlohou terapeuta je nastavovat zrcadlo klientovu léčebnému procesu.

K tomu se musí naučit mistrně ovládat umění palpace a jemného vnímání. Terapeutova schopnost vnímání sahá o mnoho úrovní hlouběji, než jsou lidé v naší společnosti zvyklí. Zkušené ruce terapeuta jsou schopné vnímat nejmenší detaily anatomických struktur. V jeho rukou se probouzí historie klienta, jeho zdroje, vitalita, životní příběh. Tento způsob vnímání nás přivádí k ocenění posvátnosti života ne jako pojmu nebo konceptu, ale jako přímé zkušenosti. Skrze spojení se samotnou esencí života se učíme poznávat jeho dynamiku.

Život je nekonečně tvořivý. A tato tvořivost se podílí i na léčebném procesu. Každý v sobě máme vnitřní moudrost, která se projeví, jakmile k tomu dostane příležitost. Uznání této moudrosti a samoléčebných schopností klientova těla tvoří základ kraniosakrální terapie. Vnitřní moudrost těla – jeho schopnost směřovat ke zdraví – je vrozená. Nemůžeme ji získat nebo kompenzovat specifickými technikami, jakkoliv propracovanými. Můžeme se s ní pouze spojit tím, že jí budeme naslouchat a rozvineme schopnost vztahovat se k vrozenému zdraví klienta nezávisle na jeho momentálním zdravotním stavu.

V kraniosakrální terapii se učíme poznávat samotnou podstatu života. Životní funkce se primárně projevují na energetické úrovni a následně jako dynamika tekutin, impulzy nervového systému, pohyby tkání a behaviorální reakce. Nic z toho však nemusí být zřejmé hned zpočátku, když se s kraniosakrální terapií začnete seznamovat – ať již jako klient nebo jako student. K tomu, abyste to dokázali náležitě ocenit, je zapotřebí dostatek času a zkušeností. I klient se musí naučit vnímat a oceňovat jemnou dynamiku svého vlastního vnitřního světa. Kraniosakrální terapeuti přistupují k léčivému procesu bezprostředněji a vědoměji, než je obvyklé. Aby si byli schopní uvědomit celou škálu terapeutických možností, musí projít důkladným výcvikem. K osvojení si tohoto umění je nutné přímé vedení zkušeného učitele. A roky praxe pak přinesou další zjemnění a zdokonalení terapeutických dovedností. Dříve či později si každý terapeut uvědomí, že poznání plného potenciálu kraniosakrální terapie je celoživotní cesta.

Některé tradice se snažily předávat tohoto umění jen v rámci určité profese, protože se věřilo, že lidé „zvenku“ by ho neprováděli správně. Jiné skupiny se pokoušely systém technik a dovedností natolik zjednodušit, aby byly přístupné široké veřejnosti, a přinesly tak prospěch co největšímu množství lidí. Na základě svých zkušeností mohu jen souhlasit s co největším rozšířením kraniosakrální terapie, zároveň si však uvědomuji, jak je důležité udržet vysoký standard této práce tím, že budou kraniosakrální terapeuti před zahájením své praxe dostatečně vyškoleni. Jedině tak lze zajistit vysokou úroveň tohoto umění a potřebnou vnímavost terapeutů.

V této knize společně prozkoumáme biodynamický přístup ke kraniosakrální práci v rámci širšího pole, z něhož se vyvinul. Tento přístup rozvinul v Anglii Franklyn Sills jako syntézu svého osteopatického vzdělání a praktických zkušeností z energetické medicíny. Kraniosakrální biodynamiku lze považovat za vrchol současného vývoje na tomto poli, protože v sobě integruje široké spektrum zdrojů a formuluje kvantový přístup ke kraniosakrální terapii. V této knize se seznámíte s poznatky a dovednostmi tvořícími základ této práce. Pokusím se popsat, proč některé techniky kraniosakrální terapie, ačkoliv jsou založené na práci s energií, vedou ke změnám v tkáních a fyziologických funkcích těla. Hlavním přínosem biodynamického přístupu je, že posiluje klienta, staví na vrozené moudrosti těla a jeho přirozené tendenci směřovat ke zdraví a poskytuje konkrétní návody, jak pracovat s dynamickými silami, které jsou u kořenů všech symptomů.

Tato kniha vám pomůže získat rámcovou představu o obrovském potenciálu kraniosakrální biodynamiky. Nenajdete v ní všechny detaily tohoto důmyslného systému léčení, ale umožní vám seznámit se se základními fakty a dovednostmi. Jakmile je začnete používat ve své praxi, vaše zkušenosti se prohloubí a život vám začne sám odhalovat svá tajemství. Pokud vás tato práce přitahuje, můžete se pustit do jejího hlubšího zkoumání. Většina kraniosakrálních terapeutů bere svou práci jako nikdy nekončící proces, který nabízí stále nové a nové možnosti.

Já sám jsem se ke kraniosakrální terapii dostal díky svému pátrání v oblasti léčebných umění. Jako integrativní terapeut jsem vždycky hledal svatý grál, esenci, cestu do jádra hmoty. Prošel jsem výcviky v několika různých léčebných přístupech. Začal jsem jako psychoterapeut s hlubokým zájmem o transpersonální psychologii, která se zabývá i duchovním rozměrem života. Tu jsem pak kombinoval s polaritní terapií, na níž mě zaujalo hluboké porozumění energetickým procesům v lidském těle. Terapeutické přínosy této cesty mě neustále utvrzovaly o její správnosti. Kombinace psychoterapie a práce s energií se ukázala být neobyčejně účinná – mnohem účinnější než každá z metod sama o sobě. Studoval jsem i hypnoterapii, abych klientům pomohl využít jejich nevědomé zdroje, terapie zaměřující se na porod a prenatální období, abych získal přístup k formativním vzorcům, práci s dechem a další techniky umožňující obejít vědomé obranné mechanismy, i mnoho způsobů práce s tělem, které zpřístupňují léčivý potenciál lidského těla. Přes to všechno jsem stále něco postrádal.

Kombinace všech zmíněných přístupů mi poskytla dostatečný model pro porozumění dynamice lidského života, který bere v potaz všechny aspekty našeho prožívání – duchovní, mentální, emoční i fyzické. Získal jsem účinné nástroje pro práci s každou z těchto úrovní i k porozumění vztahům mezi nimi. Přesto jsem při své praxi často zakoušel pocit, že něco podstatného chybí. Nevnímal jsem to jako propast, spíše mi chyběl malý kousek, spojující článek, společný prvek, něco, co by uzavřelo kruh – zjevení, které by mi přineslo jistotu, že jsem nalezl to, co hledám. Kraniosakrální biodynamika mi poskytla klidný a bezpečný prostor, v němž lze nalézt odpovědi.

Doplnila celkový obraz o klíčový element, který jsem se do té doby marně hledal. Umožnila mi dotýkat se samého jádra lidské existence. Biodynamický přístup mi odkryl nové perspektivy kraniosakrální terapie, které mi umožnily hlouběji porozumět energetické dynamice strukturálních a fyziologických vztahů v lidském těle. Energetickou dynamikou rozumíme uspořádávající síly, které řídí všechny životní funkce. V terapeutické praxi jsem se naučil kontaktovat samotný zdroj těchto sil. Kraniosakrální biodynamika mi zpřístupnila uspořádávající princip v jádru všech životních procesů a umožnila mi spolupracovat s tímto organizujícím principem přímo, ne jen s biodynamickými silami, které jsou jeho projevem. Začneme-li spolupracovat s řídícím principem života samotným, získá terapeutická práce nesmírnou hloubku.

V kraniosakrální terapii se pro tento vrozený řídící princip v jádru všech životních procesů používá speciální termín: Dech života. Dech života je vrozená, léčivá moudrost těla. Ví, co má dělat, od okamžiku početí až do chvíle, kdy vědomí opustí tělo. Skrze biodynamické, uspořádávající síly řídí činnost našich buněk, tkání i těla jako celku. Dech života je zdrojem všech léčivých procesů, ale i normálního vývoje jedince, jeho zrání a osobního růstu.

Dech života je nejzákladnějším projevem našeho bytí, je však obtížné ho popsat, protože se týká nejtajemnějších dimenzí našeho prožívání. Dech života je jemnohmotné mystérium, které je však konkrétní a hmatatelné. Projevy Dechu života – projevy Zdraví – šířící se celým tělem můžeme vnímat ve fyziologických funkcích lidského těla, a právě přes ně s ním navazujeme kontakt. Kraniosakrální terapeut se učí vnímat různé projevy Dechu života v těle pomocí palpace. Zřejmě se nikdy nemůžeme dotknout Dechu života samotného, jen se spojit a komunikovat s projevy jeho působení v těle. Možná má Dech života navždy zůstat mystériem. Jak se píše v knize Tao-te-t‘ing: „Tao, které může být poznáno, není pravé Tao.“

Když se to snažím přiblížit svým studentům, přirovnávám někdy Dech života k vědomí šířícímu se celým vesmírem. Je to tak, Dech života je všeprostupující. Plyne, proudí a prostupuje veškerým stvořením. Dech života proniká všemi živými organismy, tvoří řídící princip, který je v nich trvale přítomný. Tento řídící princip vytváří prvotní matrici, v jejímž rámci se může život projevit. Řídící nebo také organizující princip trvale uspořádává životní zkušenosti každého jednotlivce. Tímto způsobem, díky spojení s Dechem života, je jednotlivec vždy součástí většího celku. Dech života jako vrozený řídící princip navíc udržuje a obnovuje integritu každého jedince. Je to léčivá moudrost skrytá v každém našem prožitku.

Podle kraniosakrální biodynamiky vytváří Dech života energetické kontinuum, jehož prostřednictvím podporuje všechny fyziologické funkce jedince. Dech života „vdechuje“ poli každého organismu prvotní formu životní energie, která organismus oživuje a udržuje při životě. Pro tuto energii pohánějící naše fyziologické procesy se v kraniosakrální terminologii používá slovo potence.

Potence je silou Dechu života, která mu umožňuje „vtělit se“ do každého živého organismu. Ustavuje v každém jedinci vrozený řídící princip a formuje naše prožívání ve vztahu k této prvotní energetické dynamice. Potence Dechu života pohání všechny procesy v těle, především jeho vývoj, ale také veškeré fyziologické pochody a funkce v průběhu celého života. V poli potence jsou zaznamenány i naše duševní reakce na prožitky, které jsou tímto polem zároveň utvářeny a ovlivňovány. Potence Dechu života tvoří nástroj pro manifestaci ducha v tomto světě.

Kraniosakrální terapeut dokáže potenci – tento energetický projev Dechu života – vnímat v její nadřazenosti – jako vnitřní řídící princip – a sledovat, jak pracuje v určité části těla. Dokáže zaznamenat, když potence začne pronikat celé tělo a zvyšovat tak jeho vitalitu. Také vnímá, když je potence v určité oblasti zablokována, tzn. stane se inertní následkem stresu, jenž je pak v daném místě zadržován. Podle toho, co terapeut vnímá, si pak v rámci terapeutické praxe zvolí vhodný přístup a způsob podpory organismu. Existuje mnoho způsobů, jak může terapeut spolupracovat s potencí Dechem života na obnovení řádu, a podpořit tak léčebný proces. Tato práce může vést k fyzickým změnám tkání tím, že umožňuje napjatým a přetíženým tkáním vykazujícím abnormální vzorce vrátit se zpět ke svým přirozeným funkcím a projevům. Když si terapeut uvědomí, jak jsou tyto vzorce udržované potencí Dechu života, může harmonizovat tělesné struktury, ovlivnit metabolické funkce a podpořit nervový systém v nalezení vyššího stupně homeostáze. Terapeut se také může zaměřit na obecné budování potence, zvyšování množství této základní životní síly v těle, a tím zvyšovat celkovou vitalitu organismu.

Potence Dechu života je jemnohmotná síla, kterou není snadné popsat slovy. Projevy a činnost této potence však můžeme fyzicky vnímat v těle. V kraniosakrální biodynamice terapeut s touto potencí – energetickým projevem Dechu života – spolupracuje, a díky tomu je schopen podpořit a doprovázet základní životní procesy.

Popsali jsme Dech života jako vnitřní řídící princip a řekli jsme, že se v těle projevuje skrze potenci. Dostáváme se tak od esoterického pohledu k energetickému. Je však nutné učinit ještě jeden krok – definovat, jaký vztah má potence Dechu života k fyzickému tělu.

Potence Dechu života vyvolává pulzující vlny, které se šíří tělními tekutinami a tkáněmi. Jinými slovy, tekutiny a tkáně reagují na činnost potence, dynamické pulzování energie, které lze ve fyzickém těle vnímat pomocí palpace jako vnitřní pohyby. Tyto pohyby jsou velmi jemné, přesto však ještě vnímatelné našimi běžnými smysly. Kraniosakrální terapeut se učí tyto pohyby vnímat a toto umění tvoří základ jeho terapeutické praxe. Právě pozorovatelné projevy Dechu života a jeho potence v těle činí kraniosakrální terapii účinnou metodou pro práci na fyzické úrovni.

Jak jsem již zmínil, kraniosakrální terapie nám umožňuje pracovat se zdravím na fyzické úrovni, s energetickou dynamikou a vitalitou jedince i s hlavním řídícím principem života jako takovým. Všechny tyto aspekty kraniosakrální práce v průběhu této knihy podrobně rozvedu.

Kraniosakrální terapie představuje způsob léčení s dosud nevídaným potenciálem. Klade důraz na podporu samotného základu zdraví – na Dech života – a učí, jak s ním a vrozenou moudrostí těla spolupracovat.

Při kraniosakrální práci se dostáváme do kontaktu s podstatou lidské existence. To je významné z několika důvodů. Na fyzické úrovni navazujeme vztah s fyziologickým jádrem těla, které má na starost souhru všech tělesných funkcí. Na úrovni psychiky se dostáváme do kontaktu s psychologickým jádrem, tzn. tím, jak zpracováváme naše zkušenosti a jak se vztahujeme k minulosti. A konečně se dostáváme do kontaktu i s duchovní podstatou rezonující se smyslem života jako takového.

Kraniosakrální biodynamika je tedy jedinečný přístup ke kraniosakrální terapii, který zahrnuje práci s jádrem energetického systému člověka. Od ostatních přístupů kraniosakrální práce se odlišuje tím, že se zaměřuje na skrytou energetickou dynamiku a na to, jak se projevuje v živém systému. Kraniosakrální terapeut ví, jak s těmito dynamickými procesy navázat přímý vztah a jak je využít k obnově a zlepšení zdraví. Při práci na tak základní úrovni jsou terapeutické výsledky mnohem komplexnější.

Všechny přístupy kraniosakrální terapie vzešly z kraniální osteopatie. Je důležité zdůraznit, že kraniosakrální terapie není osteopatie a většina kraniosakrálních terapeutů osteopatii nestudovala. Během několika posledních desetiletí došlo v této oblasti k výraznému posunu, kdy techniky a metody tradiční osteopatie začali používat i terapeuti z jiných oblastí. Na poli kraniosakrální terapie existuje několik technik, které na první pohled vypadají podobně, liší se však procedurálně a mohou stát na různých filozofických základech. Biodynamický přístup kraniosakrální terapie je velmi jemný a bere v potaz vícerozměrnost životních procesů, od hlubin anatomie a fyziologie až k výšinám lidského potenciálu. Biodynamický přístup zkoumá a objevuje kontinuum životních procesů – od napětí tkání a následků zranění přes dynamiku tekutin v těle až po energetické řídící principy, které tkáně a tekutiny uspořádávají. Praktikant kraniosakrální biodynamiky si uvědomuje význam projevů zdraví a nemocí, emocí a aktivací nervového systému klienta a se snaží citlivě udržovat vztah s celým spektrem těchto dynamických procesů zároveň. Mnoho dalších přístupů kraniosakrální terapie je více mechanických a klade důraz na čistě strukturální přístup k tělu. Používají techniky, s jejichž pomocí často přímo manipulují s tkáněmi a snaží se docílit určitých změn. Tyto přístupy se zaměřují především na uvolnění znehybněných tkání a tělesných struktur, a někdy i na ovlivnění dynamiky tekutin v těle. Na těchto úrovních pracujeme i v biodynamickém přístupu, vždy to ale děláme s vědomím dynamických sil na pozadí probíhajících procesů. Biodynamický přístup pracuje s energetickými silami skrytými za symptomy a pomáhá těmto silám nalézt jejich přirozený rovnovážný stav. To umožňuje reorganizaci tkání a energetických vzorců v těle iniciovanou zevnitř. Klientův systém je tak podporován, aby našel své vlastní řešení potíží, s nimiž se potýká. Klienti jsou posilováni, protože jim pomáháme kultivovat jejich vlastní zdroje a rozvinout léčivý proces zevnitř. Tento přístup se tedy mnohem více orientuje na klienta než ostatní přístupy kraniosakrální terapie.

Biodynamický přístup kraniosakrální terapie také oslovuje vrstvy kraniosakrálního systému, o nichž se v ostatních přístupech příliš nemluví. Odhaluje vzájemnou provázanost fyzických a energetických úrovní všech životních funkcí. V této knize se dočtete o několika důležitých úrovních projevu a rezonance kraniosakrálního systému. Seznámíte se s klinickými významy všech vrstev, s nimiž můžete pracovat. Prozkoumáme společně vztah mezi klidem a pohybem. Zjistíte, jak obrovský význam pro terapeutický proces mají zdroje, a naučíte se, jak je s klienty kultivovat.

V předchozím textu jsem vyjmenoval mnoho důvodů, proč je biodynamický přístup ke kraniosakrální terapii celostnější, tj. pracuje se širším spektrem lidského prožívání. Na následujících stránkách se pokusím popsat všechny důležité prvky tohoto způsobu práce a základní dovednosti, které může každý terapeut využít ve své praxi. Každý, kdo se touto prací začne důkladně zabývat, objeví její neuvěřitelnou sílu a hloubku. Kraniosakrální biodynamika je víc než jen terapeutický přístup, je to nový filozofický směr léčení, jenž rozvíjí i umění vnímání.

2. Vznik avývoj
kraniosakrální terapie

Kraniosakrální terapie se vyvinula ze specializovaných osteopatických technik. Jejím zakladatelem je nadaný lékař William Garner Sutherland. Vrámci svého klinického výzkumu se Dr. Sutherland několik desetiletí věnoval detailnímu studiu anatomie. Výsledkem jeho celoživotní práce je tzv. „kraniální koncept“. Ke konci života začal se svými objevy seznamovat iostatní osteopaty.

První inspiraci pro rozvinutí kraniálního konceptu našel ke konci svého studia medicíny, když si prohlížel výstavku anatomických exponátů. Mnohokrát vyprávěl, jak ho ta myšlenka doslova „udeřila do hlavy“ vokamžiku, kdy zkoumal rozloženou lebku, jejíž jednotlivé kosti byly od sebe oddáleny.

Zaujal ho tvar švů mezi kostí klínovou akostmi spánkovými, anajednou ho napadlo: „Jsou zkosené jako rybí žábry, sloužící kprimární respiraci.“ IDr. Sutherland to tehdy považoval za bláznivý nápad. Nicméně ho tato myšlenka už neopustila abyl jí tak fascinovaný, že celý zbytek svého života zasvětil zkoumání této možnosti – ve vztahu kživým organismům akosteopatické praxi.

Dr. Sutherland si uvědomil, že tvar auspořádání lebečních švů svědčí oschopnosti pohybu. To bylo zcela vrozporu skonvenční anatomickou premisou, že lebeční kosti dospělého člověka jsou pevně srostlé anemohou se hýbat. (Zajímavé je, že toto přesvědčení se prosadilo jen vzápadní anatomii. VRusku, orientálních státech iperské tradici se vždy učilo, že lebeční švy se mírně pohybují.) Dr. Sutherland proto provedl mnoho pokusů, aby nakonec dokázal, že mezi lebečními kostmi skutečně dochází kurčitému pohybu. Zjistil, že když je tento pohyb nějak omezen nebo dokonce znemožněn, projeví se to různými potížemi pocelém těle. Tím odhalil souvislost kraniosakrálních dynamických procesů sfyziologickým fungováním celého těla. Kromě fyziologických změn však při svých pokusech zakoušel také nejrůznější emoční akognitivní potíže.

Idalší výzkumníci vtomto oboru potvrdili mobilitu lebečních kostí mnoha studiemi. Například Viola Frymannová, D.O., provedla pokus, který prokázal existenci fyziologických rytmů svědčících opohybu lebečních struktur. Během tohoto pokusu elektronicky snímala fyziologické pochody arytmy celého těla. Rozsáhlým výzkumem kraniosakrální dynamiky je znám iDr. John Upledger. Jeho výzkumný tým významně přispěl ksoučasným empirickým znalostem kraniosakrální dynamiky. Členové tohoto vědeckého týmu poprvé popsali přítomnost živých pojivových tkání, cév anervů vlebečních švech, adokázali tím, že ani udospělého člověka nejsou lebeční kosti pevně srostlé.

Dr. Sutherland tuto neviditelnou životní sílu, která rozhýbává celé tělo, nazval Dech života. Postupně dokázal rozpoznat aocenit rozličné způsoby, jimiž se tato síla účastní všech fyziologických pochodů vlidském těle. Vypozoroval, že Dech života má zvláštní afinitu kmozkomíšnímu moku, vněmž se koncentruje, apřímo tak působí na mozek amíchu.