Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Jan Tuček

AUTA
NAŠICH PREZIDENTŮ
1918–2024

Vydala Grada Publishing, a. s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 9799. publikaci

Odpovědná redaktorka Věra Slavíková
Grafická úprava a sazba Jakub Náprstek
Počet stran 160
První vydání, Praha 2024
Vytiskla D.R.J. TISKÁRNA RESL, s.r.o., Náchod

© Grada Publishing, a.s., 2024
Cover & Layout Design © Jakub Náprstek, 2024

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-7643-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-7642-7 (pdf)
ISBN 978-80-271-5354-1 (print)

PÁR VĚT NA ÚVOD

Už déle než sto let vozí československé a české prezidenty automobily. Tato kniha se snaží zmapovat pestrou paletu několika stovek vozů dvou desítek tuzemských i zahraničních značek, které se díky svým uživatelům významně zapsaly do našich dějin.

První seznámení TGM s vozem Škoda Hispano-Suiza v květnu 1926 v Lánech

MASARYK, BENEŠ, HÁCHA

Na počátku byl otevřený Laurin a Klement s přezdívkou „Lvíček“, jímž při návratu z exilu 21. prosince 1918 absolvoval triumfální jízdu z Wilsonova nádraží na Pražský hrad zakladatel Československé republiky Tomáš Garrigue Masaryk (1850–1937).

Poněkud paradoxní bylo, že poté jeho prvním uzavřeným vozem používaným v prvním pololetí roku 1919 byla rakouská limuzína Gräf und Stift získaná vojenskou správou z likvidovaného vídeňského arzenálu. Pak už následovaly automobily tuzemských značek, zejména Praga Grand a Škoda Hispano-Suiza, ale také Walter a nakonec dvanáctiválcový landaulet Tatra 80, který si T. G. Masaryk pořídil ze soukromých prostředků krátce před svou abdikací v roce 1935. V prosinci 1935 se stal prezidentem republiky blízký Masarykův spolupracovník, dosavadní ministr zahraničních věcí Edvard Beneš (1884–1948). Ten si z ministerstva nechal předisponovat na Pražský hrad svoji oblíbenou dvanáctiválcovou limuzínu Tatra 80, jezdil ale i v osmiválci Praga Grand.

V roce 1936, krátce před říjnovou návštěvou rumunského krále Carola II., nechal Beneš zhotovit pancéřovaný kabriolet Praga Golden, zřejmě první tuzemský osobní vůz s balistickou ochranou. V říjnu 1938, krátce po Hitlerem vynuceném mnichovském diktátu a okleštění Československa o třetinu území, Beneš abdikoval a odletěl do Londýna do exilu. Koncem listopadu 1938 byl prezidentem zredukovaného Česko-Slovenska, tzv. druhé republiky, zvolen Emil Hácha (1872–1945), který si coby první vůz hradního autoparku ponechal Benešovu Tatru 80. Ta mu sloužila i po 15. březnu 1939, po okupaci Čech a Moravy hitlerovskými vojsky.

Prezident Edvard Beneš v kabrioletu Praga Golden v Praze 16. května 1945

V Němci ovládaném protektorátu zastával Hácha formální funkci tzv. státního prezidenta. Chabě se snažil brzdit nacistické běsnění, později mu už jen pasivně přihlížel. Záhy po druhé vlně poprav českých vlastenců rozpoutané v létě 1942 po úspěšném útoku, který usmrtil zastupujícího říšského protektora Reinharda Heydricha, dostal Hácha k sedmdesátým narozeninám darem od Adolfa Hitlera pancéřovanou osmiválcovou limuzínu Mercedes-Benz 770.

V dubnu 1945 se do postupně osvobozované vlasti vrátil prezident Edvard Beneš, který svou pozici obhájil díky úspěchům československého tuzemského a zejména zahraničního odboje a svou usilovnou diplomatickou aktivitou během válečných let.

Na východní Slovensko přicestoval vlakem přes Moskvu a Kyjev, z Humenného pokračoval spolu se svým doprovodem dvěma americkými automobily, které mu dala k dispozici vojenská správa. Byly to sedany značky Oldsmobile, jeden ročníku 1936 s osmiválcovým motorem, druhý o rok mladší poháněný šestiválcem. Cestoval v nich přes Košice, Duklu a Vysoké Tatry až do Bratislavy a Brna.

Dále pokračoval vlakem, do Prahy dorazil Edvard Beneš týden po jejím osvobození 16. května 1945 a ulicemi metropole jel mezi špalíry nadšených obyvatel z Wilsonova nádraží na Pražský hrad otevřeným kabrioletem Praga Golden ročníku 1936, který bez větší újmy přečkal léta protektorátu.

Ve staronové roli hlavy státu vsadil Beneš na anglický komfort aristokratického střihu: od konce roku 1945 jezdil v repasované šestiválcové limuzíně Daimler EL 24 předválečné výroby, kterou o dva roky později nahradil zbrusu nový, na objednávku postavený osmiválcový Daimler DE 36.

V únoru 1948 Beneš podlehl tlaku komunistického premiéra Klementa Gottwalda a otevřel cestu k převzetí moci komunistům. V bezvýchodné osobní situaci nemocný Edvard Beneš 7. dubna 1948 abdikoval a 3. září téhož roku zemřel.

V KOMUNISTICKÉ ÉŘE

V polovině června 1948 byl novou hlavou státu zvolen Klement Gottwald (1896–1953), podle tehdejšího komunistického slovníku „první dělnický prezident“. Zpočátku se s oblibou dával vozit Benešovou osmiválcovou limuzínou Daimler, v roce 1950 ji však vyměnil za pancéřovaný automobil VOS tuzemské výroby se šestiválcovým motorem. Kromě něho však měl k dispozici i sovětskou osmiválcovou limuzínu ZIS 110, kterou jako šéf komunistické strany dostal již dříve darem z Moskvy.

Po Gottwaldově smrti v březnu 1953 se novou hlavou státu stal dosavadní předseda vlády a člen nejvyššího vedení komunistické strany Antonín Zápotocký (1884–1957). Během prvního roku jezdil převážně pancéřovaným šestiválcem VOS, pro slavnostní příležitosti měl k dispozici otevřený sovětský faeton ZIS 110 B poháněný osmiválcem.

Od léta 1954 používal Zápotocký sovětskou šestiválcovou limuzínu ZIM neboli GAZ 12, v prosinci 1956 dostal ke svým dvaasedmdesátým – a posledním – narozeninám novou Tatru 603 s oblou aerodynamickou karoserií a vzduchem chlazeným motorem V8 v zádi.

V listopadu 1957 nahradil zesnulého Zápotockého v čele státu Antonín Novotný (1904–1975), který si zároveň ponechal funkci šéfa komunistické strany. Používal limuzínu ZIM, faeton ZIS 110 B a také Tatru 603, od září 1960 pak mohutnou sovětskou limuzínu ZIL 111 A se šestilitrovým motorem V8.

Ještě exkluzivnější automobil sovětské provenience získal Novotný na podzim 1964, jen po jednotlivých kusech vyráběný otevřený faeton ZIL 111 D se čtveřicí světlometů vpředu a čtyřmi kruhovými svítilnami na zádi. Užíval si jej do roku 1967, počátkem ledna 1968 přišel o post šéfa komunistické strany, v březnu 1968 byl donucen uvolnit i křeslo hlavy státu.

Koncem března 1968, uprostřed událostí Pražského jara, byl novým prezidentem zvolen armádní generál ve výslužbě Ludvík Svoboda (1895–1979). Při cestách po republice rád jezdil v otevřeném faetonu ZIL 111 D po Novotném, nejčastěji se však objevoval v osmiválcové sovětské limuzíně Čajka GAZ 13. Ta figurovala v žebříčku prestiže až ve druhém sledu, s odstupem za vozy značky ZIL, skromně vystupující Svoboda si ji však oblíbil. K dispozici však měl i méně nápadné modernizované vozy Tatra 2-603.

Pražské jaro ukončila 21. srpna 1968 invaze sovětských vojsk, po níž následovaly Moskvou vnucené protokoly a na ně navazující normalizace, tedy návrat k tvrdému totalitnímu režimu. Svoboda se stal jedním z protagonistů tohoto vývoje a navzdory zhoršujícímu se zdravotnímu stavu se na jaře 1973 nechal pod nátlakem vedení komunistické strany opětovně zvolit hlavou státu.

Funkce prezidenta byl Svoboda zbaven koncem května 1975 ústavním zákonem, který otevřel cestu na Pražský hrad hlavnímu vykonavateli normalizace, šéfovi komunistické strany Gustávu Husákovi (1913–1991). Ten už v té době jezdil v luxusní limuzíně ZIL 114 poháněné sedmilitrovým motorem V8, kterou mu na důkaz soudružského přátelství věnoval kremelský vládce Leonid Iljič Brežněv.

Husák zůstal v čele Československé socialistické republiky až do počátku prosince 1989 a za tu dobu vystřídal řadu sovětských limuzín ZIL 114 a 115 a také tuzemských vozů Tatra 613 a Tatra 613 Speciál. Jeho politickou kariéru ukončila sametová revoluce.

Prezidentská Škoda Superb 2.0 TSI Laurin a Klement na snímku z června 2015

OD HAVLA K PAVLOVI

Sametová revoluce přivedla koncem prosince 1989 na Pražský hrad disidenta Václava Havla (1936–2011), jehož prvním prezidentským vozem se stal Renault 21 TSE, dar portugalského prezidenta Maria Soarese. Od března 1990 však už flotilu hlavy státu tvořily limuzíny BMW řady 7 v barvách československé trikolory. V době dělení Československa Havel v létě 1992 abdikoval. Jako prezident České republiky pak jezdil v letech 1993 až 2003 ve dvanáctiválcích Mercedes-Benz S 600 dvou generací.

V březnu 2003 převzal prezidentský úřad Václav Klaus a příštích deset let vládla hradní vozbě značka Audi, přesněji osmiválcové limuzíny typu A8 L. K dispozici sice dostal i vozy Škoda Superb první a druhé generace, jejich jízdní pohodlí ho však podle jeho vlastních slov neuspokojilo.

Desetiletí Miloše Zemana, prvního českého prezidenta zvoleného v přímé volbě občany, patřilo v letech 2013 až 2023 výlučně značce Škoda. Jezdil ve špičkových verzích vozů Superb druhé a třetí generace, které mu automobilka vždy zhruba po roce měnila za nové. V letech 2017 až 2023 se v Zemanově hradní flotile uplatnily i modely SUV Škoda Kodiaq.

Současný prezident České republiky Petr Pavel, v pořadí druhý zvolený přímo občany, přijel na inauguraci 9. března 2023 automobilem Škoda Superb třetí generace. Ve funkci hlavy státu ale preferuje bavorskou limuzínu BMW 750Li xDrive s dvakrát přeplňovaným motorem V8 o objemu 4,4 l, úctyhodným výkonem 530 koní, osmistupňovou automatickou převodovkou a pohonem čtyř kol.

Vše výše uvedené, ovšem mnohem podrobněji a doprovázené dvěma stovkami fotografií, najdete na následujících stránkách knihy, kterou jste právě otevřeli.

Příjemnou četbu vám přeje

Jan Tuček

TOMÁŠ GARRIGUE MASARYK

První československý prezident Tomáš Garrigue Masaryk (1850–1937) považoval automobil za symbol pokroku. Už při svém návratu zexilu doPrahy 21.prosince 1918 odmítl před Wilsonovým nádražím nasednout dopřistaveného kočáru taženého dvěma páry běloušů atriumfální jízdu naPražský hrad absolvoval vefaetonu Laurin aKlement. Mezi automobily, jimiž se dával vozit vnásledujících letech, figurovaly vozy všech čtyř hlavních tuzemských značek. Každá znich se tak mohla pyšnit tím, že její výrobky slouží hlavě státu.

T. G. Masaryk aŠkoda Hispano-Suiza 19. listopadu 1926 uVelké Chuchle

PRVNÍ BYLA LAURINKA

Automobil, jímž zakladatel Československé republiky známý pod zkratkou TGM přijel před Vánocemi 1918 na Pražský hrad, byl patrně Laurin aKlement řady M se čtyřválcovým motorem SV oobjemu 4,7l avýkonu 50k(37kW). Zapůjčilo jej ministerstvo národní obrany (MNO) amísto poznávací značky měl na přídi znak se lvem. To mu vyneslo přezdívku „Lvíček“, jež se objevovala ivoficiálních hradních dokumentech. Až koncem března 1919 dostal poznávací značku N I888. Vhradních službách jezdil do počátku září 1919, kdy byl ministerstvu národní obrany vrácen.

Počátkem února 1919 dalo MNO kanceláři prezidenta republiky kdispozici čtyři další automobily, přičemž roli služebního vozu hlavy státu převzala rakouská limuzína Gräf & Stift 40/45 HP pocházející zbývalého vídeňského dvorního eráru. Poháněl ji čtyřválec SV oobjemu 7,3l avýkonu 50k(37kW) anavzdory téměř třítunové hmotnosti okázala vyvinout rychlost až 100km/h.

Byla vybavena elektrickým startérem Bosch, její osvětlení však bylo ještě acetylénové. Do konce března 1919 jezdila spůvodnírakouskou poznávací značkou A-VIII-6, až pak dostala tuzemskou N I711 nahrazenou včervnu 1920 novou N V189.

Dne 28. dubna 1919 navštívil T. G. Masaryk První československou továrnu na stroje, jež mimo jiné vyráběla automobily značky Praga. Byla to první prezidentova návštěva průmyslového podniku, další následovala jen opár dní později, 3. května 1919. To si při cestě do Mladé Boleslavi prohlédl automobilku Laurin aKlement akromě setkání sjejím vedením ačleny správní rady diskutoval isdělníky apronesl optimisticky laděný projev.

Faeton Laurin aKlement očekává Masaryka před Wilsonovým nádražím

T. G. Masaryk doprovázený legionáři jede 21. prosince 1918 na Hrad

Trasa Masarykovy jízdy na Pražský hrad vedla přes Václavské náměstí

„Lvíček“ spoznávací značkou N I888 přijel 17. května 1919 do Plzně

První Masarykova Praga Grand ročníku 1916 včervnu 1920 vChrudimi

Praga Grand ročníku 1913 přiváží T. G. Masaryka na prezidentskou volbu 27. května 1920

Vněm vyjádřil naději, že „automobil iunás zamerikanizuje se, že dojde takového všeobecného používání jako vAmerice, kde idělníci mají svůj vlastní automobil“. To se unás ovšem ještě dlouhá desetiletí nestalo.

Vnávaznosti na předchozí návštěvu První českomoravské dostal T. G. Masaryk 16. května 1919 darem od správní rady tohoto podniku automobil Praga Grand 35 HP, limuzínu se čtyřválcem 3,8l ovýkonu 48k(35kW). Bylo to repasovaný vůz zhotovený vroce 1916 vybavený elektrickým startérem iosvětlením Bosch, jenž coby „jednička“ hradní vozby dostal poznávací značku N - 111.

Masaryk tento automobil používal do léta 1920 při cestách po republice ikjízdám mezi Pražským hradem azámkem vLánech. Za připomenutí stojí, že při cestách na vojenské přehlídky acvičení byl několikrát jeho spolujezdcem vtéto limuzíně francouzský generál Maurice Pellé (1863–1924), který vletech 1919 až 1921 jako první vykonával funkci náčelníka Hlavního štábu československé branné moci.

Ministerstvo národní obrany Masaryka obdarovalo 7. června 1919 otevřeným vozem Praga Grand 35HP, repasovaným dvojitým faetonem roku výroby 1913. Sloužil prezidentovi ijeho rodině. Do dějin se otevřená „grandka“ spoznávací značkou N I323 zapsala mimo jiné tím, že vní TGM vdoprovodu předsedy Národního shromáždění Františka Tomáška přijel 27.května 1920 do Rudolfina na svoji druhou prezidentskou volbu.

Připomeňme, že poprvé byl Tomáš Garrigue Masaryk zvolen prezidentem Československé republiky 14. listopadu 1918 aklamací vtehdejším Revolučním Národním shromáždění. Volbě nebyl přítomen, vté době ještě pobýval vUSA, aústavou předepsaný slib ve sněmovně složil až vden návratu do vlasti, 21. prosince 1918. Při druhé volbě vkvětnu 1920 získal sedmiletý mandát, potřetí byl zvolen hlavou státu 27. května 1927.

Jeden zposledních oficiálních výjezdů absolvovala Masarykova otevřená Praga Grand 21. června 1921, kdy vní prezident spolu se svou dcerou Olgou přijel na pražské Staroměstské náměstí na vzpomínkové shromáždění k300. výročí popravy dvaceti sedmi českých pánů vroce 1621.

Generál Maurice Pellé nastupuje 14. července 1919 do Masarykova vozu

Od 31. července do 8. srpna 1920 probíhal vPraze první poválečný autosalon, nad nímž prezident Masaryk převzal záštitu. Jedním zexponátů byla černá limuzína Praga Grand 45 HP zhotovená pro hlavu státu. Masaryk ji získal 20. srpna 1920 výměnou za svoji první „grandku“ ročníku 1916 adoplatek.

Nová Praga Grand převzala od své předchůdkyně nejen poznávací značku N - 111, ale isadu pneumatik. Vbřeznu 1921 pak dostala novou značku N - 1. Výměny se vsrpnu 1921 dočkal iponěkud obstarožní dvojitý faeton ročníku 1913, někdejší dar MNO, který se vrátil do továrny na protiúčet spříplatkem za nový otevřený vůz Praga Grand 45 HP. Jeho postavení vhradním autoparku prozrazovala poznávací značka N - 2.

Automobilů Praga Grand se ve službách T. G. Masaryka ajeho rodiny vystřídala celá řada, nové se pořizovaly výměnou za starší apatřičný doplatek. Nakolik mohl být tento systém pro libeňskou automobilku rentabilní, nevíme. Možná to byla především otázka prestiže.

Kancelář prezidenta republiky nakoupila vprvní polovině dvacátých let iněkolik automobilů značky Laurin aKlement, zejména modelů Mf aMh 18/50 HP se čtyřválcem 4,7l, ale také MK se čtyřválcem 3,3l se šoupátkovým rozvodem Knight.

Masaryk vzákrytu za dcerou Olgou odjíždějí 21.června 1921 ze Staroměstského náměstí

Ministr národní obrany František Udržal aT. G. Masaryk ve voze Praga Grand (1922)

Nová limuzína Praga Grand pro T. G. Masaryka dokončená vsrpnu 1920

ŠKODA HISPANO-SUIZA

PRAGA, ŠKODA, TATRA IWALTER

DVANÁCTIVÁLEC

PERIPETIE LANDAULETU