Kočky na Oltáři

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Martin Charvát

Kočky na Oltáři – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Text: Martin Charvát, © 2024
E-book konverze © Grafické a DTP studio Albatros Media, 2024

ISBN tištěné verze 978-80-7691-488-9

ISBN e-knihy 978-80-7691-714-9 (1. zveřejnění, 2024) (ePDF)

ISBN e-knihy 978-80-7691-722-4 (1. zveřejnění, 2024) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-7691-723-1 (1. zveřejnění, 2024) (mobi)

Předmluva

na zídce

panelu a na stole a na baráku

na lavičce a podstavci strženého Stalina

na hlavě Masaryka

kapotě auta a střeše dodávky

na krabici nebo ležící VHSce

na rouře od parovodního vedení

na posteli skříni polici či parapetu

na pračce a na lednici

vždycky v noci

Kočky na Oltáři

jako čarodějky

vykouzlí portál

mezi poezií

narozeny v odlesku Pouličních lamp

Poslední svět

ztroskotal Omluvte zhoršenou kvalitu

a nezapomeňte uhasit cigarety

za chvíli začne představení

Artisté už nabrousili šavle a budou si je vkládat do duší

dnes naposledy

Další turné míří někam za černou řeku

a tam dávaj mizerný spropitný

pospíchejte!

Dnešní noc bude kouzelná

temnou a chladnou magií bezedná

Dnešní noc bude jako sám život šílenou arytmií

bude stát uprostřed obyčejné pouště jako zrcadlo

a každý den se bude trochu tříštit

a každý den se bude trochu drolit

a za několik dní

člověk!

ztroskotal Omluvte zhoršenou kvalitu a nezapomeňte

uhasit cigarety

za chvíli začne představení

a za oponou svět

Supernova

Jsi kouzelná

když nehybně tančíš v přecpané tramvaji

porcelánově křehká tanečnice

a puntíkatá sukně vypadá jak nebe plný Hvězd

pod kterým ležíme v orosené trávě

tak dlouho až se začneš Třást

pak propadáš mým náručím hloub

do mých rtů

Pulzuje termonukleární vášeň

třebaže pozbyla významu

když vystupuješ o jednu zastávku dřív

než já a celý vesmír

hoří

na daleké planetě vidí padat hvězdu

A vyslovují přání

divný Rito

ležím na gauči

po třech nocích beze spánku

i Úsvit bez Slunce

pořeže oči jak chirurgické skalpely

hluboké a přesné rány

hořké cigarety jako hromosvod

mezi nebem a zemí

Indikátor reality

ale třeba je to jen noční Můra

životně dlouhá

věda říká že po každé pomlce musí přijít tón

velký Třesk

(jaký ještě větší důkaz bys chtěl)

možná kombinaci v Tarotu?

lógr mám zlisovanej na válec

piju french press

a každej doušek se ve mně rozléhá

jako myšlenky v Nekonečnu

to je ještě pocit z dob kdy jsem mohl klidně meditovat

teď jsou všude stíny

místo oběti mají utečence

jako rádiové vlny zahlcují každou mou frekvenci

vysílaj živě v mých synapsích

teď

v bibli je popsán příběh andělů padlých z nebe

já znám jeden opačný

ležím na gauči

po třech nocích beze spánku

ani Úsvit bez Slunce

nevypadá ve formě

vařím nám kávu a půlku leju do okapu

na to zaklínadlo jsem přišel když jsem zahrál první sólo

za Polibek

víš já už dlouho hlídám brány mezi různými světy

a nejsem blázen (ještě se mi neplní má přání)

když je venku příliš málo světla

transponuju vzpomínky do plamenných loučí

už pravěcí lidé udržovali i ten nejmenší oheň

pro zítra i kdyby už nemělo přijít

ležím na gauči

po třech nocích beze spánku

úsvit bez slunce

hladoví

tak že cítíš při každém polknutí žaludeční kyselinu

a nemáš na nic chuť

život mění výšky tónů

že ani mistr Heifetz nechápe techniku

tak mi hraje Dvořáka

a já mu připíjím na čest (na zdraví je už asi nevhodný)

pětkrát za větu

pokuřuju

ležím na gauči

po čtyřech nocích beze spánku

úsvit je bez slunce

i když hoří

a mě pořád něco pálí

Zahrada

jaké je to procházet se

zenovou zahradou

asi jako Tou mojí

podél malého chodníčku jen pár světlušek

a každá ta bludička září jako největší z měst

vzduch se hýbe

ale jen tak aby roztančil dlouhé klasy trav

pěkně pod dlaní

jako sám dirigent pod širým nebem

nechávám preludovat vůni

všech kvítků které se zavírají

však zase zítra

život je jako mlýnské kolo

chvíli na vzduchu a pak pod vodou

a nebo zakloň hlavu právě dávají kontrolované výbuchy

super hvězd přímo nad Tebou

Asteroid

Zírá do tmy

pokaždé když otevře oči

cítí jak jej pálí slunce

které nehřeje

Titěrný mezi vesmírnými tělesy

na trajektorii končící srážkou

pomalu ale jistě víc přitahován

toužebně hledá v okolních oscilacích

Antigravitační odchylky

Zářijové Blues

stále tam Jsi

jako těžká mlha na mě čekáš už nad ránem

a rozplýváš se

tak dlouze tak pomalu

až zbydou jen hvězdy ze všech paprsků slunce

a s dalším rozbřeskem znovu zahaluješ

obzor klidných myšlenek

jako by snad zbývalo ještě několik nevyřčených slov

a slibů

stará skvrna pod tapetou z kyselosti páchne

okna v průvanech jsou zcela zpocená

ale ty jsi jako Terpentýn

dýcháš se do mých plic a pršíš mi na kůži

pálíš a leptáš mé vědomí

jako by byl rok 1916

a já spal v promáčeném zákopu u Ypres

jsi prokletá

jsi zapomenutá

všude kam jsem dosáhnul svými pažemi

neexistuješ

a přesto jsi snad na každém dendritu

vyřezaná rovnou do kůry

kéž bys jen byla bájný tvor

a já si tohle všechno vymyslel

Čepel v zádech protíná

míchu srdce plíce

trochu chlastu a drog