Deprese je dar

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Pavel Baše

Deprese je dar – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Předmluva

Kniha, která se vám dostává do rukou, popisuje životní zkušenosti autora s depresivním onemocněním. Cesta, kterou prošel, nebyla rozhodně snadná a poznání, které mu přinesla, autenticky sděluje na těchto stránkách.

Malý úsek této cesty jsme kráčeli společně. Při našem prvním setkání jsem viděla citlivého chlapce plného smutku, obav, nejistoty, nedůvěry v sebe sama a bezmoci. Zdálo se, že nemá žádnou naději ani sílu poprat se s životní lekcí, která ho potkala. Věřila jsem však, že i on má možnost s úspěchem projít touto zkušeností a najít klíč k uzdravení sebe sama. Stačí mu posvítit na cestu, ukázat na jeho schopnosti a věřit, že je schopen po ní kráčet.

Od našeho prvního setkání uplynulo mnoho let a zpětně vidím, že tato nelehká životní lekce mu přinesla hlubší sebepoznání, sebepřijetí, odvahu, sílu, lásku, radost, spokojenost a především důvěru v sebe sama. Vím, že není jednoduché převzít zodpovědnost za svůj život a mám radost, že se to tobě, Pavle, povedlo. Věřím, že tvá cesta může být inspirací i pro další lidi v podobné situaci.

Jsem ráda, že jsem mohla být na krátký čas tvým průvodcem. Přeji ti, aby na další cestu tvého života vždy svítilo dobré světlo.

Mgr. Mária Adamkovičová

„KDYŽ HLEDÁŠ SVĚTLO,
NEJDŘÍV SPADNEŠ
DO JEŠTĚ HLUBŠÍ TEMNOTY.“

C. G. Jung

Pár slov k úvodu

Jako zdravotník se setkávám s utrpením každý den. Není snadné být stále v přítomnosti lidí, jejichž zdraví je podlomené a bezprostředně čelí smrti. Mozkové mrtvice, srdeční selhání, neurologické problémy, amputace končetin v důsledku diabetu nebo autoimunitní onemocnění. U všech těchto vážných onemocnění není nikomu divné nebo podezřelé, když člověk leží upoutaný na nemocničním lůžku a není schopen fungovat jako zdravý jedinec. Proč je tomu tedy u depresivního onemocnění jinak, když se přece ví, že se jedná o jednu z nejbolestivějších chorob?

Deprese není měřitelná žádným způsobem a nedá se zjistit odběrem krve. Lidé potřebují hmatatelné důkazy, aby pochopili vážnost konkrétního onemocnění. Většina chorob vzbuzuje v lidech pochopení a soucit, avšak u deprese je tomu přesně naopak. Setkáváme se spíše s nepochopením a bagatelizováním. V některých případech jsou lidé zasažení depresí dokonce označeni za slabochy, lenochy a simulanty, což je to nejhorší, co se může takovému člověku stát.

I já sám jsem zakusil břímě nepochopení a bagatelizovaní. Jsou i tací, kteří mě úplně zavrhli. V době, kdy jsem se snažil svému okolí vysvětlovat, proč nejsem schopen fungovat, to bolelo snad nejvíce. Postupem času jsem to vzdal a přestal se obhajovat, protože mě to vysilovalo a k ničemu to stejně nevedlo. Existují lidé, kteří nikdy nepochopí, že se může část našeho mozku, která je zodpovědná za prožívání i vidění světa, porouchat stejně tak jako třeba slinivka břišní. Pochopil jsem, že jim nemá cenu něco vysvětlovat a ohromně se mi ulevilo.

Přesto všechno ve mně deprese zanechala spousty otázek, na které asi nikdy nedostanu odpověď. Deprese mi obrátila život vzhůru nohama, a kdybych tenkrát jen tušil, jakému příkoří budu čelit, asi bych to předem vzdal. Je zvláštní, že už v období před nástupem deprese jsem na sobě pociťoval jakési náznaky „romantické“ melancholie, která mě vedla k přemýšlení o životě a jeho smyslu, ale nikdy by mě nenapadlo, v jak hrozivém stavu se nakonec ocitnu a že mým každodenním úsilím bude boj o zdravý rozum.

Deprese je strašlivá choroba, která dokáže člověka zabít, pokud ho úplně ovládne. Když jsem psal tuto knihu, musel jsem si vybavovat vzpomínky na chvíle, kdy mě deprese srážela k zemi. Všechny ty vzpomínky ve mně dodnes vyvolávají děs a hrůzu, přesto jsem vytrvale pokračoval, protože jsem pociťoval povinnost vám o mém životě s depresí napsat, trochu vás namotivovat a navrhnout postupy, jak lze s depresí bojovat – napíšu zde všechno, čím jsem si prošel.

Informace v této knize pramení jen z mých zkušeností, což může být velkým přínosem, ale zároveň i rizikem, protože co jednomu může pomáhat, druhému nemusí.

V každé kapitole zmiňuji a popisuji své obrazy z nevědomí a dávám je do souvislostí se skutečnostmi, o kterých vám budu psát. Tato kniha je ryze autentická, opřená o mé vlastní zkušenosti, proto mějte vždy na paměti, že není uceleným návodem, jak se rychle a jednoduše zbavit deprese, ale spíše vás pokorně nabádá k jejímu trvalému přijetí, a to se vší hrůzou, kterou tato choroba přináší. Jsem hluboce přesvědčen, že deprese má i ve vašem životě nějaký smysl a význam. Využijte všechny možné a dostupné prostředky k tomu, aby i váš život s depresivním onemocněním byl snesitelný a nepřinášel jen muka a utrpení.

„KAŽDÉ MALÉ VÍTĚZSTVÍ
NÁM DODÁVÁ NADĚJI,
ŽE JEDNOU NAKONEC ZVÍTĚZÍME!“

AUTOR KNIHY

MILÍ ČTENÁŘI.
PEVNĚ VĚŘÍM, ŽE I VY VE SVÉ DUŠI NALEZNETE TEN TOUŽEBNÝ KLID A MÍR, KTERÝ TAK NEÚNAVNĚ A USILOVNĚ HLEDÁTE.

PŘEJI VÁM PŘÍJEMNOU ČETBU.

1.
VYHLEDEJTE ODBORNOU POMOC!

Depresivní porucha je stále zahalena tajemstvím a určitým stigmatem. Pokud si zlomíte nohu, je normální, že vyhledáte pomoc chirurga, aniž byste pociťovali stud nebo pocit viny. U depresivní poruchy je to však jiné, ale o to závažnější. Obzvlášť u mužů se přece netoleruje smutek nebo selhání, natož stav, kdy už nemůžete vstát ani z postele. Muži přece nepláčou – to je odvěké dogma naší společnosti.

Depresivní porucha se u každého člověka projevuje svým osobitým a jedinečným způsobem, ale pokud člověk dojde do bodu, kdy už nemůže vstát ani z postele a každý úkol, třeba ranní hygiena, se stává nadlidským výkonem srovnatelným s výpravou na Mount Everest, je potřeba zbystřit. K tomu všemu se mohou přidat „intenzivní“ bolesti hlavy i celého těla a mrazivý pocit, že z našeho organismu zmizela veškerá energie.

Lidé si představují depresi jako smutek, ale to je velice vzdálená a povrchní představa. Ve skutečnosti je člověk zaplaven pocity beznaděje, bezmoci a prázdnoty, a aby toho nebylo málo, mozek sužuje chaos a nepředstavitelná úzkost. Pamatuji si, že v těchto stavech jsem hledal únik ve spánku, ačkoliv i spánek, hlavní regenerační proces lidského organismu, je zcela narušen. Chcete v noci spát a zároveň nemůžete? Chcete něco dělat, ale přitom vlastně nemůžete? Nechápete, co vám lidé říkají a unikají vám souvislosti? Čtete svoji oblíbenou knihu, ale nedokážete se soustředit a při první větě knihu odkládáte? Pokud už vám život nedává žádný smysl a v ničem nenacházíte radost, okamžitě vyhledejte odbornou psychiatrickou pomoc. Na nic rozhodně nečekejte, protože jste se dostali do stavu, kdy to bez odborné pomoci nepůjde, protože i vaše vůle s celou situací něco udělat, je depresí ohromně oslabena.

Já sám jsem medikamentózní pomoc dlouho odmítal, protože jsem byl hluboce přesvědčen, že mi nikdo a nic nemůže pomoct a můj stav je nevratný. Navíc se přidalo mé přesvědčení, že se stanu otrokem farmaceutického průmyslu, na jehož konci je psychiatrický pacient užívající tuny léků a mé bytostné JÁ se rozplyne v prach. Pokud se někdo topí v moři beznaděje, hodíte mu pomocné lano, nebo budete nejdřív analyzovat, proč se topí a čekat, až umře? Tato analogie by vám mohla pomoct pochopit, v jak hrozivém stavu se nacházíte a proč je důležité okamžitě vyhledat odbornou pomoc.

Pokud už prostě nemůžete dál, odhoďte svůj stud. Vykašlete se na to, co si o vás budou lidé myslet, natož pak, jestli vás budou pomlouvat nebo se na vás dívat skrz prsty. Jde o váš život a vaši budoucnost. Praví přátelé zůstanou s vámi, a to i přesto, že právě vzdorujete psychickým problémům. Vaši přátelé vás potřebují zdravé, vitální a schopné znovu čelit životu. Chcete to i vy?

2.
VSTÁT Z POSTELE NEBO ZŮSTAT LEŽET?