NEBEZPEČÍ
Z VESMÍRU

NEBEZPEČÍ
Z VESMÍRU

Václav Jakeš

Copyright © Václav Jakeš, 2021

Illustrations © Rosvita Mikulová, 2021

Cover © Josef Kroupa, 2021

Czech Edition © Nakladatelství Epocha, Praha 2021

ISBN 978-80-278-0034-6 (print)

ISBN 978-80-278-1086-4 (ePub)

ISBN 978-80-278-1087-1 (mobi)

ISBN 978-80-278-1088-8 (pdf)

Poděkování

Úctyhodný podíl na vzniku knihy měly dvě ženy. Má manželka, trpělivě čtoucí vznikající text a upozorňující mě na vyváženost populárně naučného textu a prózy, a Věra Urbaczková, bez jejíhož přispění by trpěla lingvistika. Oběma patří můj velký dík.

Člověk je prý vrcholem počínání evoluce svým grandiózně propracovaným mozkem. Proč potom jeho levá hemisféra pomalu, ale velmi jistě degradovala lidstvo nastudené psí čumáky sproduktivním auž jen efektivním viděním světa? Tabulky, grafy aanalýzy zatemňující mozek ažádná aktivita jeho pravé části se schopností vidět věci vztahově, emocionálně aintuitivně měly zanásledek přehlédnutí tělesa naoběžné dráze Saturnu. Chladně přímočaré industriální myšlení ani nevzalo přítomnost kosmického objektu vpotaz. Snad pouze burzy asázkové kanceláře mírně reagovaly svými kurzy nato, zda nejde oumělou entitu.

Honba zapředpisy aregulací, penězi amocí, pěstovaná vlidech oddoby průmyslové revoluce, se zlevé hemisféry, přes corpus callosum, dostala dohemisféry pravé se záporným znaménkem emocí, atak civilizace vlečená racionalitou zapomněla, že člověk musí své místo naZemi chápat vkontextu apřestat bažit jen pozdrojích ajistotách.

Pravda, několik kosmologů, jimž trajektorie letu tělesa přišla poněkud excentrická, napsalo otomto podezření dovědeckých periodik články, které pro jejich naprostou odtrženost odsrozumitelného světa nikdo nečetl.

Záhadný objekt úctyhodných rozměrů zatím dále kroužil naorbitě planety sprstencem bez zájmu lidí. Hedonistická většina naší civilizace dávala přednost každodenní všednosti, přehlcená informacemi osportu azprávami operujícími snedefinovatelným strachem, jejž bylo možné donekonečna pitvat aanalyzovat, neboť se bojíme rádi.

Netečnost lidstva vzala zasvé vokamžiku, kdy se těleso zazáhadných okolností vydalo nacestu, jejímž nesporným cílem byla Země. Omimozemské aumělé podstatě už nebylo pochyb. Média zavětřila nové zlaté časy. Žurnalisté aredaktoři všeho druhu se začali utápět vesložitém objasňování faktů, onichž neměli páru, odhalujíce tak tragickou neznalost tématu, až by si někdo mohl položit otázku, jestli stejně „zasvěceně“ přistupují ikproblematice politické, ekonomické, sociologické, vlastně tematice všeho, očem zpravují veřejnost. Prostě „odborníci“. Oněco vychytralejší televize přizvaly, jak to dělávají, když si nevědí rady, desítky naslovo vzatých augurů, aby divákům objasnili věci, neboť titul apřibližná odbornost rovná se moudrost.

Aprotože se vpřípadě kosmoletu pomalu ale jistě začalo jednat omateriál spekulativní aanalytický, jejž levá hemisféra miluje, začaly televizní kanály kauze věnovat maximální pozornost. Redaktorská část lidstva, zpřístupňující informace ajejich interpretace, zaplesala apočala analyzovat, syntézovat akomparovat. Přívaly hloupých, nezaručených, přímo fabulovaných článků, sdělení atelevizních zpráv otechnických možnostech vesmírného plavidla ajeho původu trhaly zbytky představy pravé hemisféry opřátelském kontaktu sjedinými galaktickými bratry nakusy. Člověk smozkem určeným pro souhrnné myšlení avědomí dal přednost modelu iracionálního vidění světa.

„Dobrý den, vážení diváci České televize! Zpravodajský program si dovoluje přivítat vnašem studiu vzácného hosta, rektora Vysoké školy VSR (Vědomosti snadno arychle), profesora Nývlta. Pane rektore, vevaší alma mater sdlouholetou, vletošním roce už šestiletou tradicí, získávají akademické tituly, jak známo, zejména politici. Avy přicházíte se zajímavou interpretací příchodu mimozemské civilizace.“ „Ano, pane redaktore. Zdosavadních zjištění rezultujeme, že jde oparlamentní delegaci zcizího solárního systému. Mimozemšťané snejvětší pravděpodobností přinášejí pro vládní iopoziční strany náměty, jak řešit dosavadní věčně patové situace našeho politického systému.“ „Počkejte, pane rektore. Vy si vskutku myslíte, že návštěva bude politického charakteru?“ „Ajaká jiná, prosím vás? Co jiného hýbe světem, potažmo vesmírem, než politika? Samozřejmě vedená pomocí kultivovaných demokratických prostředků. Je bez pochyb, že vyspělá, racionálně zaměřená civilizace má, stejně jako my, dvoukomorovou verzi zastupitelské demokracie. Musím se pochlubit, že naši absolventi, dnes vevelké většině poslanci, senátoři ahejtmani, budou směle sekundovat galakťanům.“ „Kdo si myslíte, pane rektore, že bude mít zpříchodu mimozemských parlamentaristů prospěch? Opozice, nebo vládní strany?“ „To si nejsem jistý, ale vím, že to bude mít velmi pozitivní vliv nanaši vysokou školu, co se týče nárůstů zájemců oabsolvování studia, jehož cílem je produkce ideálních politiků, psychotiků se zbytnělým egem.“ „Promiňte, říkal jste ‚produkce‘? Nepřeslechl jsem se?“ „Pochopte, prosím, pane redaktore, že se natrh snažíme dodávat jen to nejlepší zboží, ikdyž jsme si vědomi, že produktivita je někdy naškodu kvalitě. Ale my politiky vevelkém množství prostě potřebujeme. To mi, doufám, dáte zapravdu.“

„Omlouváme se divákům našeho programu, ale máme tady důležité oznámení,“ prohlásil zavalitý redaktor České televize, čímž plodnou debatu srektorem VSR Nývltem uťal. „Zdroje NASA potvrdily skutečnost, že vesmírný objekt směřující kZemi má umělý původ. Nasvědčuje tomu jeho akcelerace anásledné brzdění. Národní vesmírná agentura se snaží sblížícím se mimozemským subjektem navázat kontakt všemi dostupnými prostředky,“ citoval redaktor zezprávy ČTK.

Pokrátké studiové odmlce, vyplněné naobrazovce emblémem NASA, se opět zjevil moderátor se slovy: „Amáme tady, vážení diváci, dalšího hosta, předsedu strany NSN (Nikoho sem nechcem’), pana Mbekiho Zela Beku.“ Dvoumetrový černoch solivovým odstínem pleti se naklonil kmikrofonu, aaniž by byl vyzván, spohledem upřeným dokamery začal: „Vy si myslíte, že nás je tady málo? Myslím lidí naZemi. Aještě sem přitáhneme mimozemšťany? Napřed přijde skupina vesmírných nemakačenků, potom jejich rodiny bůhvíjakého vyznání. My sem nikoho nechcem’, aby bylo jasno. Ani žluté, ani bílé, ani černé!“ „Cože?“ udiveně vzhlédl redaktor. „Vaše xenofobní názory jsou známy. Ale vy protestujete iproti černým, pane Mbeki? No, vzhledem kbarvě vaší kůže…“ „Promiňte, pane redaktore, ale já jsem pomamince Čech, ajsem nato hrdý.“ „Podle vás tedy mimozemšťané přijdou sokupačními, agresivními úmysly?“ hádal prošedivělý tlouštík. „To snad ne, ale představa, že nás zaplaví migranti, kteří se snámi budou chtít dělit ouž tak skromné sociální zdroje… To mi dáte zapravdu… Aco když knám zavlečou nějaké galaktické náboženské manýry? Tomu je rozhodně třeba zabránit,“ prohlásil sebevědomě rodilý Čech solivovým odstínem. „Vážení diváci, pokrátké reklamní vložce, netrvající déle než třicet minut, si poslechneme dalšího hosta našeho programu. Anebude jím nikdo jiný než bývalý prezident naší republiky, který chce přijít se zásadním prohlášením.“

„Co to pořád mají, mámo, stěma mimozemšťanama?“ upil piva plešoun svyčnívajícím panděrem, které jako by uteklo zpod bílého tílka azastavilo se až navytahaných teplácích voblasti podbřišku. „Vždyť otom mluví už dobrej tejden,“ opáčila neudržovaná selka. „Asedni si laskavě trochu slušně!“ reagovala naeroticko-vulgární posed svého muže. Jak jsem si tohle individuum mohla vzít? Nedbá nasebe ajenom věčně chlastá. Jak jsem si tuhle oplácanou megeru mohl vzít?, zamyslel se stejným způsobem choť. Pak rychle dodal: „Bóži, pojď! Už bude mluvit ten sebestřednej trouba,“ ukázal natelevizní přijímač. „Dej to víc nahlas,“ prohlásila manželka ausedla vedle nadivan.

„Tak to je mýlka, pane redaktore, hovořit opříležitosti navázat kontakt,“ zašveholil zobrazovky bělovlasý kmet zvyklý peskovat všechny nedouky. Aže jich nasvětě je! No, jsou to vpodstatě všichni kolem. Pan prezident viděl sám sebe jako ztělesnění moudrosti. „Já si myslím, že jde ojednoznačné vyústění zvací politiky Evropské unie. Vůbec bych se nedivil, kdyby je sem přitáhla jako uprchlíky nějaká charitativní bezpříspěvková organizace. Víte, bezprecedentní mrhání národními zájmy jednotlivých členských států se nám rozhodně, ale rozhodně nevyplatí. Ta falešná otevřená náruč příchozím může mít fatální dopad nanáš národ, který se může ocitnout vúplné bezvýznamnosti, odníž už máme jenom krůček. Dovedete si představit ten impakt nanáš hrubý domácí produkt asměnnost koruny? Aco dějinami už tak nalomené národní sebevědomí? To se znovu propadne, tedy je-li ještě kam,“ postěžoval si stařík. „Měli bychom zaujmout principiální postoj, spolu sdalšími státy V4, jež mají podobné mindráky jako my, aodmítnout, co odmítnout, zamítnout přistání kosmické civilizace nanaší planetě,“ prskal rozhněvaný děd.

„To byla silná výzva bývalého prezidenta,“ podbízivě přitakával redaktor vzpomínající si nato, jak tento politik uměl vdobách své prezidentské mise zakleknout novináře, zesměšnit je apoukázat najejich vetché znalosti vkontrastu sjeho encyklopedickými.

„Co se před ním tak krčí? Rozumíš tomu, Bóži?“ „Jo, ti pisálkové aredaktoři jsou zněj připosraní dodnešního dne,“ souhlasila manželka. „Já to nechápu,“ přiznal břich. „To je jako ti zEU pozvali?“ „Co to plácáš, Jarine? Jak by je asi mohli pozvat? Vždyť před chvilkou prezident říkal, že snad je sem přitáhla nějaká neziskovka.“ „Myslíš? Kdo se vtom má vyznat?“ Jarin si lokl piva apustil všechno zhlavy.

„Děkujeme panu prezidentovi zajeho jasně formulovaný vzkaz mimozemšťanům, potažmo Evropské unii. Adovolte mi, abych se přes naši režii spojil sredaktorkou Pavlínou Řídkou, která má poslední zprávy opohybu vesmírného tělesa přímo zbrífinku NASA.“

Naobrazovce se objevila vysoká blondýna snápadným nosem adržením těla, jako by byla přichycena při krádeži. Ohlédla se atrhaně začala: „Děkuji zaslovo. Vesmírné těleso pomanévrech dosáhlo lagrán, lavrán, pardon Lagrangeova libračního bodu. Navysvětlenou, librační bod, vnašem případě L2, je bod, vněmž se mezi Sluncem aZemí vyrovnají gravitační aodstředivé síly, takže těleso dlící vtomto prostoru se ocitne vzhledem ksoustavě vrelativním klidu. Bod je zadrahou Měsíce,“ četla redaktorka zpřipravených poznámek aneustále si přitom utírala nos. „Dle pozorování je objekt obrovských rozměrů, apřestože je bezpochyby umělého původu, připomíná spíše asteroid divného tvaru. NASA jej doslova bombarduje zprávami aposelstvími navšech frekvencích. Vesmířané jsou však buď naprosto nekomunikativní, nebo snimi, pro jejich technickou vyspělost, nejsme schopni navázat kontakt.“ Redaktorka znovu nahlédla dopoznámek: „Tajemník OSN svolal Radu bezpečnosti. Narychlo se sešli zástupci NATO naúrovni předsedů vlád. Ruská federace aktivovala všechny vojenské družice naoběžné dráze Země. Čínská lidová republika vyslala ‚uvítací sondu‘, ojejímž nákladu se vedou spory. Někteří komentátoři tvrdí, že čínské vesmírné plavidlo nese raketo-jaderné pozdravy. Tolik poslední zprávy ovesmírné záhadě. Brzy se zase přihlásíme snovými informacemi.“ Vystresovaná blondýna si zhluboka oddechla.

„Ti se stím vůbec nemažou,“ komentoval Jarin počínání ČLR slehkým uspokojením. „Vždyť jsou našimi spojenci. Je prima, že jsme pro tuhle velkou zemi smiliardou advěma sty miliony obyvateli zcela rovnoprávným partnerem. Aspoň tak nějak to ti naši politici říkají. Co máme dneska kvečeři, Bóžo?“ otočil se napartnerku. „Králíka. Vždyť jsi ho viděl, jak jsem ho před chvílí majzla zauši.“ Kruci, to je gastronomická fantazie, pomyslel si břicháč apopotáhl si tepláky. Odněkud sem táhne. Pak jeho zrak znovu padl naobrazovku.

„Co říkáte posledním událostem ohledně příletu mimozemské civilizace?“ obrátil se redaktor vterénu nadělníka strojírenského cechu ustrojeného dopromaštěného overalu. „Aby se ztoho všichni nepo…“ Zbytek slova přehlušily údery kovacího kladiva. „No, to bylo poněkud expresivní, pane kolego. Mě zajímá, jaký vliv má tato bezprecedentní událost navaše životní postoje.“ „Já si ztoho dělám tak akorát hov…“ Kladivo srachotem upěchovalo další materiál.

Jak vlastně chápeme svět anaše místo vněm? Levá hemisféra přebírající kuratelu začíná mít katastrofální vliv nanaše vědomí. Její mechanistický reduktivní charakter křiví nejen naši percepci, ale bohužel inaše bytí. Vzpomeňte si, kdy jste měli naposledy radost, dobrou náladu apohodu jen tak, bez zvláštních důvodů. Budujeme si větší moc, bohatneme, ale ztrácíme schopnost rozumět věcem avztahům. Kam se poděla přirozená empatie, prosté čtení řeči lidského těla, schopnost postřehnout stavy apotřeby toho druhého, lidí kolem nás? Istrach azoufalství těch druhých překryjeme vlastními potřebami avytěsníme je.

Položil si někdo otázku, proč lidský mozek tvoří dvě hemisféry? Vždyť řídicí centra specializovaných dovedností jsou vcelém jeho obsahu. Dvě hemisféry reagující nezávisle nasobě, apřesto celkový obraz reality vzniká až propojením obou. Jde snad onějakou evoluční výhodu? Ale jaký klad to má dnes pro nás? Jarin používající ne zplna kapacitu plazího paleokortexu možná starosti se součinností hemisfér nemá. Kespokojenosti mu stačí limbická centra organizující animální uspokojení. Prefrontální neokortex odpovědný zakreativitu afantazii zůstává vjeho případě nedotčen. Proč však ostatní lidé vybaveni laloky neokortexu mají často podobný úhel pohledu jako on?

Orgie Sedmé velmoci, zasituace snad seslané samotným Bohem, začaly dosahovat orgasmu. Všechny světové televize, uvadající tisk, ale především sociální média nawebu spekulovala, tabelovala, květnatě rozebírala, hádala apredikovala. Prostě dělala to, co umí nejlépe. Akdyž vyčerpala arzenál spekulací, přiklonila se aktivisticky knázorům, které podle nich vypadaly nejdůvěryhodněji. Co nebývalo zvykem, vysílala atiskla pozitivní, lehce utopický obraz setkání svyspělou civilizací, jež nám přímo mateřsky ukáže cestu kdobru, pokroku ablahobytu. Povede nás, své galaktické děti, zaruku kzářným zítřkům. Zda to bude platit ipro Jarina aBóžu, konkrétně Mladá fronta Dnes vesvých analytických článcích neuváděla. Posléze si majitelé ašéfredaktoři uvědomili, která zhemisfér lidské populace má navrch. Amédia, ujištěna pravdou, že pozitivní interpretace se prodávají daleko hůře, tedy spíše, že oně nikdo nestojí, začala chrlit zvěsti oblížící se apokalypse. Fackovala se zato, jak mohla zapomenout nastarou osvědčenou metodu pochyb astrachu.

„Očekáváme toxickou budoucnost! Apokalypsa se blíží! Mimozemšťané se těší nanerovný boj!“ hlásaly jejich palcové titulky. Jen Zemědělské noviny, pro nedostatek invence, napsaly svůj úvodník snázvem „Zhorší přítomnost mimozemšťanů trvalý nedostatek vláhy nanašich polích?“ Nezaznamenaly přitom, že už rok leje jako zkonve. Asrážky přiřadily dořady úhlavních nepřátel každého rolníka vČeské republice, jimiž jsou čtyři roční období.

Zpravodajské pořady televizí natéma mimozemšťané byly prošpikovány seriály Star Wars, Star Trek, Deep Space, Cestovatelé… Aktomu nekonečné diskuze nasociálních sítích, ráj pro všechny psychotiky, neurvalce azneurotizované občany. Debaty dostaly neomezený prostor. Dechberoucí schopnost urazit domorku kosti všechny oponenty mého názoru, vylít naně splašky vlastní frustrace, obořit se nalidi, které neznám avživotě neuvidím. Levá část našeho mozku slavila triumf.

„Vítejte, dámy apánové, natiskové konferenci pojednání kabinetu,“ zvesela prohlásil střízlík vevytahaných džínsách, ovšem vdramaturgií předepsaném saku, jak jinak než modré barvy, cirka odvě čísla menším, než by potřeboval. Přesně tak, jak to velí paní móda, jíž se ČT zblble podrobuje. Kašpárek vestudentském sáčku se napřímil, jak jen to při jeho sto šedesáti centimetrech vzrůstu šlo. „Oslovo bych poprosil předsedu vlády,“ rukou pokynul kdůstojně vyhlížejícímu pánovi vprvotřídním obleku.

„Spolu svrchním velitelem naší armády, kterého už rok nikdo neviděl, jsme vyhlásili plnou bojovou pohotovost našich ozbrojených sil. Všech dvacet devět bojeschopných tanků, obrněné transportéry, které nám vdohledné době budou dodány, spolu sgenerálním štábem tvořeným několika desítkami generálů, udrží klidně proti přesile celý středně velký okres.“ Hlas obránce vlasti dozněl, anež se střízlík stačil dostat zpět dohry, ujala se mikrofonu ministryně práce asociálních věcí. „Vtéto tíživé situaci je doslova naší povinností pomoci rodinám sdětmi ilidem žijícím bez partnerů, dělníkům irolníkům, úředníkům, důchodcům, sportovcům, věřícím, avšak ibezvěrcům, anorektikům iobézním, úspěšným podnikatelům…“