Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Lukáš Binter a kolektiv

Snowboarding

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Kapitolu o vybavení připomínkovali Martin Zezula a Jan Kodeš, kteří již řadu let provozují internetový obchod se snowboardovým vybavením – SNOWBOARD ZEZULA. Ten podporuje celou řadu předních českých závodních jezdců a spolupořádá významné snowboardové akce.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel. +420 234 264 401, fax +420 234 264 400
jako svou 4668. publikaci

Ilustrace Bronislav Kračmar, Petra Řezníčková
Fotografie Vlastimil Bečvář, Petr Vitoň, Ondřej Havlík, Harakiri kiteboarding
Odpovědná redaktorka Magdaléna Jimelová
Sazba Jan Šístek
Návrh a grafická úprava obálky Jakub Náprstek
Počet stran 160
Čtvrté, upravené vydání, Praha 2012
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2012
Cover Photo © fotobanka Allphoto.cz

ISBN 978-80-247-3981-6

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7649-1 pro formát PDF
ISBN 978-80-247-7650-7 pro formát EPUB

Úvod

O knize

Díky velkému zájmu o první, druhé a třetí vydání knihy Snowboarding vám nyní můžeme předložit čtvrtou verzi v přepracované a obohacené podobě. Publikace je určena nejširší sportovní veřejnosti. S trochou nadsázky se dá říci, že začátečníka vede za ruku od prvních myšlenek na snowboarding, poradí však i zdatnému jezdci. Vedle toho poskytuje rady také instruktorům. Kniha se nezabývá přímo závodní technikou pro slalomové disciplíny. Nejedná se tedy pouze o zjednodušený návod, jak se naučit jezdit na snowboardu, kniha se snaží skloubit srozumitelnost, přehlednost a zároveň obsáhnout co nejširší spektrum informací.

V úvodní kapitole Jak začít je prezentováno, jak si nejlépe snowboarding vyzkoušet a jaké podmínky jsou pro první kroky nejlepší. Velmi důležité rozhodování, jaký typ vybavení si vybrat, usnadňuje kapitola Vlastnosti vybavení pro freestyle a alpine. Tato část se zabývá závodním zaměřením, rekreačním využitím a zejména jízdními vlastnostmi dvou základních typů vázání. Kapitola Nákup vybavení vám může pomoci při nákupu vybavení a poradí, jak se vyhnout často drahým chybám. Kapitola Vybavení popisuje různé druhy vybavení, jeho správné seřízení, radí při údržbě, popisuje ochranné pomůcky a další doplňky. Kapitola Technika a metodika obsahuje praktický návod, jak se naučit jezdit na snowboardu, a popisuje techniky jízdy v různých druzích oblouků, včetně smýkaných a carvingových i extrémních výklonů. Nezapomíná ani na různé druhy terénů. Nově je zde popsána technika alpské jízdy, která je přizpůsobena freestylovým snowboardům. Rozsáhlá podkapitola o freestylu popisuje různé prvky na sjezdovce, při skocích na U-rampě a na zábradlí. Prvky jsou pro dobrou srozumitelnost podrobně rozfázované. Kapitola nezapomíná ani na populární disciplínu snowboardingu – freeriding. Patří sem také část věnovaná zdoláváním extrémně prudkých svahů. Kapitola Technika a metodika jízdy na snowboardu nevynechává věkové zvláštnosti, na které je třeba při výuce brát ohled. Publikace se také věnuje snowboardingu s padákem, s plachtou či jízdě na písku a nezapomíná ani na bezpečnost tohoto sportu.

O snowboardingu

Ze snowboardingu se stal masově rozšířený a profesionálně uznávaný sport. Je to obrovské fandovství, které v dnešní době váže sportovce nejen ke snowboardingu, ale i k mnoha dalším sportům provozovaným v přírodě.

Lidé chtějí čas od času vypnout a utéct od stereotypu. Změna prostředí je sice na jedné straně určitou obětí, ale z hlediska regenerace psychických sil je většinou pozitivní. Snowboarding je zajímavý právě svou proměnlivostí, rozmanitostí a prožitkovostí. Výběrem z bohaté nabídky lze střídat střediska různých pohoří, zemí i kontinentů. Každé středisko má svou atmosféru, která je dána počtem návštěvníků, druhem klientely, prostředím a lokalitou. Setkáváme se s různým počasím, druhy sněhu a terénů. Snowboarding také nabízí celou řadu různorodých sportovních podob. Kromě jízdy po sjezdovce se lze přesunout do volného terénu pokrytého měkkým prašanem, zadovádět si ve snowparku na U-rampě, při skocích, na zábradlí a na dalších přírodních či umělých útvarech. Prožitky násobí pobyt v krásné horské krajině.

Jeden filozof řekl: „Člověk bez přírody je jako tělo bez duše.“ Sporty v přírodě jsou v dnešní době velmi vyhledávané. Pohyb spojený s přírodou se stává stále důležitější potřebou dnešní společnosti, které už nestačí kompenzovat absenci pohybu v běžném životě v uzavřených sportovních zařízeních (ve fitcentrech apod). Někteří vědci tomu přisuzují evoluční vysvětlení. Miliony let před přechodem k usedlému způsobu života putovali předchůdci dnešního člověka jako lovci krajinou. Konfrontace s přírodou je tak hluboce zakořeněná v genech moderní civilizace. Sport v přírodě přináší prožívání přítomnosti pohybem, ve kterém člověk prochází autentickým procítěním zdolávání sportovních disciplín. Je zde, podle mínění psychologů, velmi důležitý prvek nepředvídatelnosti a dobrodružství. Tento „pozitivní stres“ z bezprostředního překonávání překážek daného sportu nám běžný způsob života příliš nepřináší.

Snowboardingu je třeba také i něco obětovat. Tento sport vyžaduje velmi často mnohakilometrové cesty, mnoho času a někdy je třeba překonávat různé rozmary počasí horské přírody. Finanční nákladnost zimní turistiky není třeba zmiňovat. Každý jezdec má k tomuto sportu přirozeně jiné předpoklady, ale mnohé se dá ovlivnit. Nestačí jen hodně trénovat, systém „pokus-omyl“ zde příliš nefunguje. Snowboarding je zejména technická disciplína a některé biomechanické principy jsou neoblomné, dobrá znalost a kontrola techniky má tedy mimořádnou důležitost. Vyžaduje dobrou soustředěnost, zejména v alpské jízdě se nevyplácí podceňovat dobré materiální vybavení. Není důležitá jen samotná kvalita, je třeba dobře znát i jízdní vlastnosti konkrétního vybavení a také sledovat celkový vývoj výzbroje. V závodním snowboardingu jsou jezdci, kteří dosahují dobrých výkonů i bez většího talentu, nejinak tomu je i při rekreační jízdě. Snowboarding prověřujeve velké míře naše koordinační schopnosti, hlavně rovnováhu. Zejména u tvrdého vázání je třeba dobrá dynamika pohybu a silové schopnosti. Klouzavý sport je také náročný na celkovou vytrvalost. Představuje poměrně vysoký kalorický výdej, což je v dnešní době aktuální. Snowboarding sice nese určitá rizika zranění, ale nejsou tak vysoká, jak se velká část veřejnosti domnívá. Nejedná se o mimořádně nebezpečný sport. Z hlediska opotřebení pohybového aparátu a celého organismu není sněžné prkno problémovým sportovním náčiním.

KURZY PRO INSTRUKTORY SNOWBOARDINGU

Kurzy pro instruktory snowboardingu a lyžování

www.sportbp.cz/sportovnikurzy

telefon: +420 776 175 167 e-mail: abinter@volny.cz

Historie asoučasnost snowboardingu

Snowboarding ve světě

Snowboarding prošel poměrně bohatým vývojem. Nedá se však říci, že by vzbudil zájem již ve chvíli, kdy se objevily první amatérsky zkonstruované modely snowboardu. Počátky sahají do šedesátých letech 20. století. Některé prameny dokonce uvádějí, že náznaky podobné činnosti se objevovaly již před tisíciletími. Důkazem toho mají být kresby atexty nalezené ve Skandinávii, na Sibiři ave střední Asii. Ve Švédsku byla dokonce nalezena krátká aširoká lyže, jejíž stáří bylo odhadnuto přibližně na 500 let. Pravdivost domněnky oexistenci snowboardingu vtěchto dávných dobách může těžko někdo potvrdit nebo vyvrátit. Přestaňme však spekulovat avraťme se zpět do právě uplynulého století. Jak již bylo řečeno, vše začalo všedesátých letech. Zcharakteru tohoto sportu lze vytušit, že jeho kořeny jsou ve Spojených státech. Tendence vyrobit něco podobného snowboardu měli zejména surfaři. Potřebovali alternativu svého sportu, která by jim umožnila zimní trénink azároveň zpestřila jejich sportovní činnost.

Vroce 1963 ve Spojených státech jistý Tom Sims zkonstruoval sněžné prkno. Jeho výrobek byl však považován spíše za kuriozitu. Odva roky později se objevil tzv. snurfer. Byl vyroben ze dvou lyží sešroubovaných ksobě. Jeho tvůrcem byl Shermann Poppen zamerického Michiganu, který vyráběl zimní „hračku“ pro své děti. Při její výrobě vůbec nepomýšlel na souvislost se surfingem, teprve vpraxi zjistil, že boční postavení na tomto zábavném prkně je pro řízení nejlepší, nohy přitom spočívaly na prkně bez upevnění. Zajímavým doplňkem byl provázek, který vedl od špičky kpřední ruce jezdce vběžné poloze před tělem. Po konstrukčním vylepšení si snurfer nechal patentovat. Vroce 1966 byly již vprodeji první modely, které vUSA zaznamenaly poměrně velký obchodní úspěch.

Vroce 1968 zaujalo sněžné prkno Jakea Burtona Carpentera zvýchodního pobřeží USA. Byl to zdatný surfer alyžař, tedy sportovec, jenž měl ktéto nové „hračce“ velmi blízko. Začal přemýšlet otechnice jízdy. Napadlo ho, že upevnění nohou kprknu by značně zjednodušilo jízdu. Surfování na vodě se přece jen liší od surfování na sněhu, které vyžaduje od prkna trochu jiné vlastnosti aklade na něj iodlišné nároky. Zkonstruoval tedy posuvné vázání, zafixování chodidel zlepšilo ovladatelnost prkna aumožnilo ivětší skoky. Vroce 1977 zavedl sériovou výrobu ve vlastní firmě ve Vermontu. Jeho modely se již mnohem více podobaly dnešním snowboardům. První sériové výrobky se však prodávaly velice obtížně. Vedle Jakea Burtona rozvíjeli snurfing idalší. Trochu jinak konstruoval prkna Dimitrij Milovich. Vroce 1969 přišel sprknem odlitým zpolyesteru. Tento způsob stavby vycházel ze zkušeností zvýroby surfů. Prkna měla tvar ryby svlaštovčím ocasem, říkalo se jim „winterstick“ abyla určena hlavně pro jízdu vhlubokém sněhu. Winterstick však vpraxi prokazoval velmi krátkou životnost. Vroce 1972 byl tento výrobek patentován aotři roky později si Milovich založil vlastní firmu. Vzhledem kdrahé výrobě ajiž zmíněné krátké životnosti těchto prken nezaznamenala firma větší obchodní úspěch avroce 1984 Milovichův podnik definitivně zkrachoval, kčemuž přispěl izákaz mnoha zimních středisek vUSA provozovat snowboarding. Méně známou osobností vhistorii byl Bob Webber, který vyrobil tzv. skiboard anechal si ho vroce 1972 patentovat. Významným propagátorem snowboardingu byl také tehdejší mistr světa vjízdě na skateboardu, již zmíněný Tom Sims. Kromě skateboardingu se věnoval surfingu avpolovině sedmdesátých let vyvinul své první sériově vyráběné snowboardy. Tato prkna se však příliš neujala. Odva roky později se pokusil uplatnit laminátovou konstrukci sdřevěným jádrem, která se osvědčila nepoměrně lépe.

Významnou událostí byl závod na snowboardu vpřímé jízdě ze svahu, který se konal 18. února 1968 na Blackhouse Hill vMuskegonu ve státě Michigan. Další historická soutěž se uskutečnila vroce 1981 vColoradu. Závodilo se ve slalomu azvítězil tu právě Tom Sims. Použil zde prkno socelovými hranami apřizpůsobeným lyžařským vázáním, což výrazně ovlivnilo techniku jeho jízdy.

Nepříjemnou skutečnost pro tento sport znamenal odmítavý postoj většiny lyžařských středisek vUSA na začátku 80. let, která začala snowboarding zakazovat. Přispěly ktomu přísné bezpečnostní normy amerických úřadů anegativní stanoviska tehdejších pojišťoven. Tímto omezením zájem osnowboarding výrazně poklesl, což se projevilo na prosperitě snowboardových firem. Jezdcům nezbývalo nic jiného, než šlapat pěšky asjíždět svahy ve volné přírodě, ato zejména vprašanu. Tento způsob snowboardingu se nazývá hiking. Odloučení od ostatních návštěvníků zimních středisek stmelilo vyznavače prkna avznikaly uzavřené skupiny. Tehdejší snowboardisté svým chováním často dávali najevo pohoršení ze své diskriminace. Vpolovině osmdesátých let se obavy obezpečnost snowboardingu začaly vytrácet, kčemuž přispěl hlavně vývoj vázání. Problémy suvolněním nohou zvázání, které měly za následek ujíždějící atedy nebezpečný snowboard, byly tehdy časté.

Snowboarding se vosmdesátých letech minulého století šířil ivEvropě. Nejvýznamnější osobností vtéto době byl José Fernandez, první Evropan, který se dokázal měřit samerickými profesionály. Vyvinul deskové vázání avýznamně tak ovlivnil rychlostní závodní snowboarding. Do tohoto vázání se daly upnout tvrdé skeletové boty, jezdci tak byla usnadněna řada dovedností. Tvrdé vázání se ujalo zejména vEvropě, naopak vAmerice si oblibu získávalo hlavně měkké– botičkové– vázání. Jedním zprvních evropských mezinárodních závodů bylo Mistrovství Švýcarska se zahraniční účastí vroce 1986, pořádané jedním zprvních snowboardových klubů, který vznikl ve stejném roce ve Švýcarsku. Velkou událost znamenalo uskutečnění premiérového neoficiálního Mistrovství světa roku 1987 vLivignu vItálii avamerickém Breckenridge. Následovaly další světové soutěže. Vsezoně 1987/88 byl uspořádán první seriál závodů Světového poháru ve střediscích Bormio, Zurs, Avoriaz, Breckenridge aStratton. Vnásledující sezoně 1988/89 úspěšně pokračoval seriál závodů Světového poháru.

Vzimě 1982 vznikla první snowboardová asociace JSBA vJaponsku, následovaly ji Rakousko adalší státy. Důležitou událostí vroce 1987 bylo založení Severoamerické snowboardové asociace– NASA (North American Snowboard Association) afederace pro organizaci snowboardingu vEvropě– SEA (Snowboard Europen Association). Obě organizace měly za úkol koordinovat snowboardové závody arozvoj snowboardingu vEvropě avseverní Americe. Vsezoně 1989/90 byla založena Mezinárodní snowboardová asociace– ISA aMezinárodní profesionální asociace– PSA. ISA si předsevzala koordinaci světového dění ve snowboardingu aPSA hájila zájmy profesionálních závodníků. Vroce 1991 vznikla Mezinárodní snowboardová federace– ISF, která zastřešovala světový snowboarding do konce sezony 2001/02 apak zanikla. 10. 8. 2002 vznikl již méně vlivný nástupce této organizace– World Snowboard Federation (WSF). Vedle závodů WSF jsou ještě další pravidelné vrcholné soutěže, které samostatně pořádají různé organizace.

Vprvní polovině devadesátých let začala ve snowboardingu naprosto izolovaně vyvíjet aktivity Mezinárodní lyžařská federace– FIS. Postupně začala pořádat akoordinovat závody na všech úrovních: Světový pohár, Kontinentální pohár, Pohár FIS, národní soutěže. Svelkými úspěchy pokračuje ve své činnosti dodnes.

Slalomové disciplíny se po dlouhých letech, kdy je zastřešovaly dvě federace, dostaly zcela pod křídla Mezinárodní lyžařské federace. Usnowboardcrossu se většina důležitých závodů odehrává také pod záštitou Mezinárodní lyžařské federace. Freestylových závodů FIS se účastní pouze část světové špičky. Zbývající část špičkových jezdců závodí na soutěžích WSF arůzných dalších organizací. Pod záštitou FIS byl snowboarding přijat mezi olympijské sporty. Premiérou byly olympijské hry vNaganu, kde se uskutečnil obří slalom azávod vU-rampě. Na olympijských hrách vTuríněkjiž zmíněným disciplínám přibyl snowboardcross. Tím se snowboarding zařadil mezi nejvýznamnější zimní sporty. Během historie těchto dvou nejvyšších organizací světového snowboardingu nebyla nikdy navázána větší spolupráce (tato problematika je blíže popsána vkapitole Snowboardové závody).

Co se týká masového rozvoje snowboardingu, největší nárůst počtu snowboardistů zaznamenala zimní střediska vdevadesátých letech. Horská střediska totiž začala svou nabídku služeb amožností tomuto sportu přizpůsobovat. Provozovatelé si uvědomili, že se množství snowboardistů stává významným faktorem, který významně ovlivňuje tržby. Běžnou věcí se tak staly snowboardové rampy, parky adalší přizpůsobené svahy, vznikaly snowboardové školy skvalifikovanými instruktory. Ivybavení vservisech bylo rozšířeno ovybavení potřebné ke snowboardingu.

Snowboarding vČechách

Nelze říci, že by historie českého snowboardingu byla ve srovnání sostatními státy chudá anezajímavá. Ipřes železnou oponu, zabraňující průniku snowboardingu do naší země, se unás začaly objevovat první modely podobající se snowboardům už vosmdesátých letech minulého století. Je otázkou, jak by se snowboarding vyvíjel, kdyby vroce 1989 nedošlo ke změně politické situace aotevření hranic. Možnosti vycestování na zahraniční závody ado horských středisek by byly velmi omezené adovoz zahraničního materiálu by byl zřejmě podstatně obtížnější než vdnešní době.

První sněžná prkna se na našich svazích začala objevovat vsezoně 1979/80 avyráběla se samozřejmě svépomocí. Zdroj inspirace představovaly hlavně zahraniční časopisy. Obrázky vnich byly měřeny azjištěné hodnoty pak převáděny do skutečnosti. Zmínka osnowboardingu se dostala dokonce do tehdejšího časopisu ABC mladých techniků apřírodovědců. Vznikaly různé typy prken, která se těm dnešním příliš nepodobala. Mezi výrobní materiály tehdy patřila například překližka. Dost často prknům chyběly ocelové hrany. Objevovaly se isnowboardy spatkou ve tvaru vlaštovčího ocasu, které byly určeny pro jízdu vhlubokém sněhu, nebo dokonce boardy sostruhou jako na windsurfingovém prkně. Existovaly také zvláštní snowboardy sprovázkem upevněným na špičce. Tento provázek držel jezdec vruce před tělem.

Mezi průkopníky tohoto tenkrát velmi neobvyklého sportu patřili L.Váša, V. Rys, bratři Včelákové, I. Pelikán adalší. Hlavní snowboardovou lokalitou se stal Pernink vKrušných horách. Vtomto středisku se také vroce 1984 uskutečnil první závod vhistorii českého snowboardingu. Soutěžilo se tehdy ve slalomu. Orok později se na stejném místě pořádalo první Mistrovství Československa ve snowboardingu. Od roku 1986 byly organisovány závody Českého poháru akaždým rokem jejich počet narůstal.

Významným faktorem rozvoje snowboardingu unás bylo působení českých snowboardových firem. Jako jedna zprvních vznikla pražská firma VASA, majitelem byl již zmíněný průkopník Luděk Váša (zdatný skateboardista, mistr světa ve skoku vysokém na skateboardu). Vroce 1985 založili bratři Kytkové firmu Rook. Její sortiment nabízel prkna pro slalomové ifreestylové disciplíny. Orok později se objevila pražská firma LTB, kterou spravovali Tomáš Ronovský aLukáš Schröder asoustředili se hlavně na freestyle. Později se začaly snowboardy vyrábět vJablonci nad Nisou pod značkou BIG FOP avHradci Králové pod značkou FROPLE. Kvalita českých výrobků byla různá azáleželo ina dané výrobní sérii. Jejich výhodou byla bezesporu příznivá cena, která se od zahraničních produktů výrazně lišila.

Mezi významné akce, které podpořily věhlas snowboardingu, nepatřily pouze závody, ale také snowboardové expedice. První českou expedicí byl vroce 1989 prvosjezd na snowboardu znejvyšší hory Kavkazu– Elbrusu (5642 m n. m.). Vroce 1990 uspořádala firma VASA výpravu do Mexika scílem premiérově sjet Popokatepetl (5452 m n. m.) na sněžném prkně. Firma Rook zorganisovala expedici do Himálají se snowboardovým prvosjezdem Mera Peak (6 421 m n. m.).