Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Linda Chapmanová

Škola jednorožců
První kamarádi

Ilustrace Ann Kronheimerová

Přeloženo z anglického originálu Unicorn School – First Class Friends
Text copyright © Working Partners Ltd., 2007
Illustrations copyright © Ann Kronheimer, 2007
Cover © Charlotte Macrae, 2007
Translation © Kristina Hlaváčková, 2019

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou BAMBOOK
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 7135. publikaci

Odpovědná redaktorka Kristina Hlaváčková
Jazyková úprava Petra Fabianová
Stylistická úprava Radka Svobodová
Překlad Kristina Hlaváčková
Grafická úprava a sazba TypoText, s. r. o.
První vydání, Praha 2019
Vytiskla tiskárna FINIDR, s. r. o.

© Grada Publishing, a. s., 2019

ISBN 978-80-271-2666-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-2665-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-0396-6 (print)

Věnováno Charlottě, Beatrix
a Damaris Amberyovým

1. kapitola
Škola jednorožců

„Už tam budeme?“ zaržála nedočkavě Viky, malý sněhobílý jednorožec. Po boku svých rodičů cválala svěží luční trávou kdesi hluboko v Arkádii.

Vikyina maminka Hvězdný prach, nádherná světle šedá klisna jednorožce, odpověděla: „Za chviličku jsme tam.“

Když to uslyšela, vyrazila Viky tryskem.

„Nemusíš pospíchat, Viky!“ zavolal na ni pobaveně tatínek. „Brány jsou ještě zavřené, do školy tě stejně dřív nepustí.“

Viky si netrpělivě odfrkla, opět zpomalila do cvalu a srovnala krok s rodiči. Nemohla se dočkat! V devíti letech nastupovali všichni mladí jednorožci v Arkádii do internátní Školy jednorožců. Potřebovali se naučit správně létat a používat magii, aby mohli svými rohy čarovat, zaklínat nebo například léčit zranění a předpovídat budoucnost.

Bude to opravdu zábava, těšila se
Viky.

Rodinka vyběhla na kopec. Na jeho vrcholu se Viky překvapeně zastavila. Zírala na školu ležící v údolí pod nimi.

„Páni!“ vydechla nadšeně.

*

Škola jednorožců byla vlastně obrovský hrad se zlatou bránou a šesti mohutnými věžemi. Díky svým perleťovým zdem zářil hrad do dálky. Okolní louky byly posety fialovými květy se zlatými tečkami. Před zlatými branami stálo pět elfů se špičatýma ušima. Byli oblečeni do třpytivých stříbrných uniforem. Z nebe se snášeli jednorožci. Jejich rohy na slunci zářily, dlouhé hřívy a ocasy kolem nich divoce
vlály.

Viky s obdivem sledovala, jak jednorožci lehce přistávají na trávě. Někteří vypadali na jedenáct, možná dvanáct let, přesto už letěli tak jistě! Přála si, aby to uměla stejně dobře jako oni.

„Tak co na to říkáš?“ zeptal se jí tatínek.

„Je to úžasné!“ odvětila radostně. Prohlížela si hrad i jednorožce, kteří se mezi sebou zdravili a vyprávěli si o letních prázdninách. Všichni vypadali o tolik větší než ona! Viky věděla, že je na svůj věk hodně malá. Její nemožní starší bratři si ji kvůli tomu dobírali.

„Díky, tati!“ frkl Bouřlivák, ten vysoký jednorožec.

„Jasně,“ odvětila Viky.