Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Hynek Klimek

Pohádkář
O princeznách

Ilustrace Zdeňka Študlarová
Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
jako svou 7050. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdaléna Jimelová
Jazyková úprava Gabriela Janů
Návrh obálky Zdeňka Študlarová
Grafická úprava a sazba Šimon Jimel
První vydání, Praha 2018
Vytiskla Tiskárna TNM Print, s.r.o

© Grada Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-271-2345-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-2344-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-0880-0 (print)

Byly jednou dvě zcela rozdílné princezny

Ve dvou malých královstvích panovali králové Zvonimír a Mikulda Čtvrtý. Oba měli mírumilovnou povahu. Ani jeden z nich netoužil po větší moci ani majetku, než měli, upřednostňovali klid a mír. Dbali na to, aby v jejich zemích byl pořádek a klid, a tak se lidem v obou královstvích žilo dobře a své osvícené panovníky měli rádi.

Podobně tomu bylo i s jejich manželkami, královnami, i když usměvavá a stále veselá Zvonimírova Klotylda se těšila přece jen o trochu větší oblibě u dvorních dam, služebnictva i u poddaných než přísná, avšak spravedlivá Mikuldova Filoména. Oba královské páry tak žily vcelku spokojeně. Spokojenost jim kazilo jen to, že měly pouze po jedné dcerce, třebaže si všichni přáli mít potomků víc.

Osud jim je ale nedopřál, anebo za to mohli čápi, o kterých se říká, že do kolébek přinášejí kluky, či vrány, nosící děvčátka. Ty také asi královské hrady v obou královstvíčkách, až na zmíněné dvě výjimky, s miminky pokaždé přeletěly a donesly je jiným rodičům.

Jak plynul čas, malé princezničky, Zvonimírova Radomila a Mikuldova Slavěna, dorostly do dívčího věku a zároveň vyrostly i do krásy. Obě byly nejenom hezké, ale i vzdělané, protože měly postaráno o dobré domácí učitele a lecčemu je samozřejmě přiučili i jejich pečliví rodiče. Protože neměly sourozence, o rodičovskou lásku se nemusely dělit. Upnula se jen k nim, a tak měly v bohatých královských rodinách vystaráno nejen o všechno potřebné, ale i o mnohé navrch. To ovšem samozřejmě úplně dobře nebylo.

Zcela dobrá nebyla ani jejich zdánlivě dokonalá výchova. Král Zvonimír a zejména jeho svobodomyslná královská manželka Klotylda ponechali své Radomile, sotva opustila kolébku a udělala první krůčky, přespříliš volnosti a prostoru k samostatnému rozhodování i v tom, k čemu ještě nedozrála a čemu nemohla plně rozumět.

Když trochu povyrostla, nebránili jí, když si ze zámku stále častěji chodívala hrát s dětmi do podhradí. Nezřídka se s nimi vydávala i do luk, polí a nedalekých lesů. Nebáli se, že by se jí tam mohlo něco stát, vždyť nebyla sama, ale s kamarády.

Jenomže jak tak vyrůstala mezi vesnickými dětmi, stále více se než jako princezna chovala jako rozpustilý kluk. Měla ráda legraci a občas vyvedla i lecjaké uličnictví. I když ne ze zlé vůle, ale jen tak pro zábavu, rodiče tím nepotěšila. Stále více přemýšleli nad tím, jestli v její výchově neudělali chybu a neměli by přitvrdit. Jenomže jejich povaha vedla k tomu, že s rozhodnutím váhali.

Král Mikulda Čtvrtý a hlavně jeho žena Filoména naopak přespříliš dbali na to, aby jejich dceruška od útlého věku dodržovala veškeré dvorní mravy a byla si přitom vědoma svého nadřazeného postavení nad všemi kolem sebe, vyjma svých královských rodičů.

Když se sami věnovali svým činnostem, zálibám anebo si chtěli odpočinout a mít od dítěte klid, byla princezničce Slavěně neustále nablízku přepečlivá chůva. Dbala o její spokojenost a pohodlí a ochotně uspokojovala veškerá její přání včetně rozmarných. Bez reptání a odkladu je plnilo i služebnictvo. Výjimkou byla jen přání nesmyslná či z nějakého jiného důvodu nevykonatelná. Kupříkladu modré z nebe by jí nikdo ani při sebevětší snaze snést nedokázal.

Jak dorůstala, byla stále více panovačná, domýšlivá a upjatá. Důsledně, až úzkostlivě, dbala na dodržování dvorních mravů a sekýrovala služebnictvo i chůvu. Když byla s něčím nespokojená, peskovala je kvůli každé drobnosti. S tím, jak byla sečtělejší a vzdělanější, začala se povyšovat nad učitele, kteří ji k tomu dovedli, a nejednou jim řekla i něco urážlivého. Přehnané sebevědomí začala projevovat i vůči rodičům a neodpustila si ani drzosti, kterými je zraňovala.

I král Mikulda Čtvrtý s královnou Filoménou dospěli k názoru, že ve výchově své dcery asi v čemsi chybovali, nebyli si však vědomi v čem a jakých chyb se dopustili. Vždyť podle vlastního přesvědčení pro ni dělali jen to nejlepší, co mohli.

A tak se oba královské páry trápily, avšak nevěděly, co si počít, aby v chování a jednání jejich dcer nastala nějaká příznivá změna.

Jak náhoda svedla dohromady otce princezen

Oba královské páry osobě věděly, ale dosud se nikdy nesetkaly, ato iproto, že jejich království spolu nesousedila. Dělil je úzký výběžek velikého království, po jehož stranách ležely jejich malé zemičky. Králové a královny se dosud nikdy nesetkali, anemohli se tak podělit osvé názory na výchovu svých stejně starých dcer. Rovněž si nemohli povědět onenadálých starostech, které jim dospívající princezny působily, avzájemně se poradit, jak by se daly vyřešit.

„Ale to vůbec není špatný nápad!“ zareagoval potěšeně Mikulda Čtvrtý.