Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Tomáš Novák

Asertivita v manželství a v rodině

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 4289. publikaci

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Vydání 1., 2011

© Grada Publishing, a.s., 2011

Cover Photo © allphoto.cz

ISBN 978-80-247-3659-4 (tištěná verze)

ISBN 978-80-247-7249-3 (elektronická verze ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-7250-9 (elektronická verze ve formátu EPUB)

ISBN 978-80-247-7593-7 (elektronická verze ve formátu MOBI)

Úvodem

Po více než třiceti letech vedení kurzů asertivity můžeme s klidným svědomím říct: Asertivita je v rodině k ničemu. Nadělá víc škody než užitku. Malé problémy odstraní, velké ponechá a někdy i znásobí.

Po více než třiceti letech vedení kurzů asertivity můžeme též s klidným svědomím říct: Asertivita je v rodinné komunikaci malý zázrak. Poměrně rychle a výrazně pomáhá zlepšit situaci, a to zejména situaci žen v rodině.

Knížka, kterou jste otevřeli, je o protimluvu obsaženém v obou výše uvedených tvrzeních. K jeho hlubšímu pochopení lze dodat: Varujte se učitelů zatajujících žákům láčkovce!

J. Křivohlavý patří k zakladatelským osobnostem moderní české psychologie. Jeho texty mají váhu. V časopisu Psychologie dnes č. 5/2001 napsal: …někteří psychologové lacině vytáhli z celé psychologie sociální komunikace to, čemu říkali asertivita. Prakticky ji podávali jako zastřenou formu agresivity, a tak vyučovali ostatní – bez ohledu na nutnost provést nejprve diagnózu situace a osobnosti a nepodávat léky lidem, kteří je nepotřebují. Potkávám dnes lidi, kteří tvrdí, že prošli kurzem asertivity, a vidím, že se tam nenaučili nic jiného, než jak druhého člověka nepustit ke slovu a jak mu dát najevo, že jsou něco víc, a prakticky ho devalvovat. (…) Jenže – za takový výcvik se dobře platí. Když děláte výcvik a kurzy laskavého, přátelského jednání a nenásilné komunikace, děláte to prakticky zadarmo.

Psychologové, kteří učí to, co popisuje pan profesor, připomínají učitele, jenž se v anekdotě hodlá pomstít žákům tím, že jim zatají láčkovce. Zcela legitimní součástí asertivity jsou postupy typu požádání o laskavost, sebeotevření, hledání kompromisu s výzvou ke spolupráci, komplimenty, sdělení kladného pocitu či dotazování se na vlastní chyby. Zde se v plné míře uplatní laskavé a přátelské jednání.

I. P. Pavlov byl významný vědec a po zásluze obdržel Nobelovu cenu. Nelze ho činit zodpovědným za to, že s odvoláním na jeho jméno i výzkumy horda diletantů ve značné části světa prakticky zlikvidovala psychologii. Podobnost s některými samozvanými guru asertivity nespočívá jen v tom, že A. Salter, první, kdo užil termínu asertivita, využívá při jejím vymezení v roce 1949 ryze pavlovovských termínů. Střežte se jich. Byť jim i „dobře zaplatíte“, špatně se vám odvděčí. Tato kniha s nimi polemizuje a z asertivity ovlivněné především humanistickou psychologií čtenáři nic netají.

V plné míře jsme si vědomi toho, co lze nazvat…

Lesk a bída návodové psychologie

Příručky zabývající se asertivitou patří obvykle do sféry tzv. návodové psychologie. Jejím leskem je pomoc čtenáři při zvládání nějakého problému. Bídou je naopak povrchnost a obecnost rad. Nabízí se otázka, zda spisovatel je vskutku takový altruista, že radí druhým (třeba: Jak zbohatnout), místo aby díky využití jím propagovaných postupů byl sám za vodou. Navrhované postupy pak obvykle nepřihlížejí k sebeúctě potenciálního uživatele.

Renomovaný český deník přinesl na počátku třetího tisíciletí článek jistého inženýra nazvaný Nezoufejte, i když chybějí známosti. To je jistě správné. Leč poslyšte, jak postupovat, když máte zařídit něco v instituci, kde vás vůbec neznají. Dávají vám najevo, že jste pro ně nedůležití, chovají se povýšeně. Skutečnost, že nejste VIP, obejděte následovně:

Před prvním jednáním s referentem učiňte krátký telefonát, a to asistentce nejvyššího šéfa. Zeptejte se, který referent má na starosti vaši záležitost. Zdůrazněte, že se ptáte, abyste nemuseli v budoucnu již obtěžovat, a na ni se obracíte, protože má o firmě největší přehled. Nikdo nechce být obtěžován a každý je rád chválen. Dozvíte se kýžené jméno. Pak tomu člověku zavoláte s tím, že vás za ním posílají od generálního ředitele, kde vám řekli, že to s vámi jistě přijatelně vyřídí. Kdy se můžete zastavit?

Pan inženýr vás na závěr svého elaborátu ujišťuje, že vaše šance na úspěch pravděpodobně o hodně stoupnou. Nesdílíme jeho optimismus, navíc ne každý má na podobnou lidsky nedůstojnou manipulaci žaludek. A to nemluvíme o tom, že takto pomáháme udržovat špatný stav věcí a do jisté míry se stáváme spoluviníky. V této knize budeme radit jiné, třeba i ráznější, ale důstojnější postupy.

Asertivita je, když…

Máme určitý cíl, chceme něco prosadit. Můžeme si to vydupat, to ovšem budeme agresivní. Jednání zpozice síly bývá úspěšné jen dočasně. Jednou se objeví silnější agresor… Zpartnerského vztahu se stane něco mezi koridou apartyzánskou válkou. Koridu připomíná lehce zeměpisně popleteně tzv. italské manželství plné dynamických hádek asporů. Je to dost hrozné, ale přece jen lepší varianta než partyzánská válka. To je styl zdůrazňující Číhání na chyby druhého. Vkonečných důsledcích připomíná psychologickou hru zvanou Už tě mám, ty darebáku! Nějakou dobu jsem musel(a) čekat, ale teď ti všechno řádně osladím.

Vkoridách mívá poslední slovo ten, kdo má tlustší hroší kůži nebo kdo umí víc křičet. Partyzánské války na rozdíl od předchozích střetů nemusejí skončit nikdy. Vegetují si vlastním životem adevastují vše, ahlavně všechny kolem. Užívají ktomu nejrůznějších forem „napovídání chytrému“ včetně dlouhého uraženého mlčení. To samo osobě považujeme za jeden znejhorších anejzákeřnějších faulů rodinné komunikace.

Mlčení atřeba mizerná, ale přece jen komunikace, jak to jde dohromady? Snadno, podle zásady: Mlčet lze, ale nekomunikovat není možné.

Můžeme ovšem také nad všemi rozpory mávnout rukou. Však ono jednou na naše slova dojde, aproč by to mělo být teď hned? Hádat se nemá cenu, mlčení je vyhraněná agrese amy rozhodně nejsme agresoři. Nějak bylo anějak bude. To je pasivní jednání. Má něco do sebe. Říká se přece: Když nejde oživot, nejde onic. Nejen příslovečné boží mlýny, ale idocela prozaické stárnutí azvyk za nás časem ledacos vyřeší. Máte-li dítko dvacetileté, jistě se nebudete hádat oto, kdo pro ně zajde do mateřské školky.

Pasivita bývá dvojí – programová, tj. taková, se kterou jsme spokojeni. Česky ji lze nazvat leností typu Mouchy, snězte si mě! Druhou variantou je pasivita vnucená, rezignující. Ta ovšem může připomínat kotel hrozící přetopením. Vyvolává stěží ovládané napětí, možná budeme otrávení, nerudní, podráždění azatrpkle rezignující. Ženám přináší vnucená pasivita ještě jedno poměrně značné nebezpečí. Rakovina není psychosomatická choroba, ale existuje typ ženské osobnosti zvýšeně náchylné konemocnění rakovinou prsu. Jde oženu, která pasivně čelí nepochopení okolí, polyká své afekty, nedává najevo, co si opravdu myslí. Trápí se, ale aktivně se neprosazuje. Působí pasivně anikdo neví, kolik podivně tlumené aktivity ji její image stojí.

Další varianta nabízí postup moderní, zvučný aprosazující se, jako když bičem mrská. Jde ojednání asertivní. Česky to znamená prosazovat uspokojení těch práv apožadavků jedince, které jsou vsouladu správy druhých lidí.

Ne nadarmo tvoří více než tři čtvrtiny účastníků kurzů asertivity vmanželské poradně ženy. Mají dojem, že se zde nabízí postup, díky němuž dosáhnou spravedlivějšího hodnocení vzaměstnání idoma. Jejich cíle uváděné na počátku první lekce jsou velmi přiměřené iumírněné. Vesměs jim jde ozdánlivé samozřejmosti. Trochu ocenění, špetku díků, kousek sdílení aspíše symbolickou pomoc. Je až tragikomické, kolika znich by subjektivně velmi pomohlo, kdyby manžel bez pobízení vynášel odpadkový koš. Vtěchto mantinelech si snadno poradíme sobvyklými námitkami mentorů. Kampak na nás skonstatováním typu: Pouhé prosazování bez ohledu na morálku, kam to povede?

Kontrovat můžete třemi způsoby. První – oněmět. To je efektní, leč nic to neřeší. Za druhé – otázku rozcupovat slovo od slova. Asertivita neodmítá, naopak požaduje přihlédnutí kmorálním stránkám jednání. Činí tak jednoznačně ajednoduše. Prostě:

Co je nemorální, nemůže být asertivní. Tato věta má jen jeden jediný háček. Nespokojuje se sobvyklým leskem slova morálka, ale přesně vymezuje její hranice. Morální je to, co je vsouladu se zákony. Stěmi pozemskými – bez ohledu na světový názor jednotlivce. Sdesaterem božích přikázání utěch, kdo třeba ani do kostela nezajdou, ale věří, že svět řídí něco víc než pouhé kličky paragrafů.

Právě zde se dostáváme na dohled samé podstaty asertivity. Pravidla, postupy, zákony jsou dány, tak jak bylo výše uvedeno. Zákonodárcem není sousedka požadující, aby všichni vdomě měli před Velikonocemi umytá okna. Zákonodárcem není ani manžel, který kategoricky rozhodl, že třeba onen odpadkový koš nepatří do rukou muže avolant zase nesmí třímat ruka ženy. Zákonodárcem není při vší úctě ani vaše maminka, jež vás dávno zletilé kontroluje tak, jak to nebývá obvyklé ani vpatnácti letech. Jestliže ctíme rodiče, ani vnejmenším to neznamená, že budeme trávit víkendy pod jejich velením na jejich, ehm, tedy jakoby naší zahradě. Jsme dospělí asvéprávní. Máme právo žít svůj život podle svého, dělat vněm vlastní chyby, jít si svou cestou, byť by to byla jen odbočka, nebo dokonce slepá ulice. Nemusíme se nedokonale vžívat do pocitů druhých ato, co takto zjistíme, pak filtrovat vlastní zkušeností. Máme právo zeptat se, co se stalo. Můžeme se ptát, proč naše protějšky otom či onom mluví, nebo naopak mlčí. Vhranicích, jež jsme naznačili, máme iprávo rozhodnout, zda lidem ve svém okolí pomůžeme, převezmeme za ně zodpovědnost, nebo ne.

Asertivita je americká metoda, atak pro ilustraci symbiózy nadhledu aochoty pomoci můžeme sáhnout kamerické učebnici alkohologie. Rodinným příslušníkům pijáka důtklivě radí: Nezabraňujte takzvanému nejhoršímu, nechte alkoholika padnout na dno. Pokud se ale dotyčný rozhodne pro léčbu, zajistěte ji ihned poté, co se rozhodl. Třeba vneděli nebo osvátcích, nic neodkládejte. Zítra by mohlo být pozdě. Jinými slovy – udělejte pro něj hodně, ale tam, kde je naděje na zlepšení stavu, oněž se musí starat především on sám.

Hledáte-li na kterékoliv světové straně, vždy najdete leckdy ike všemu ochotného učitele, ba přímo průvodce-guru. Nabídne vám soubor poznatků, díky nimž sveselou myslí dobudete světa. Způsob oné veselosti icharakter dobytí se obvykle ujednotlivých směrů dosti liší. Společná je nabídka: Zde je ta nejsprávnější cesta apo ní kráčej kzářným zítřkům!

Ne tak asertivita. Není anikdy ani neměla ambice být filozofickým systémem. Vždy jasně zdůrazňovala své meze. Byla, je abude pouze souborem dovedností návodové psychologie. Co ale mají dělat ti, kdo nechtějí žít podle příruček? Je jim zduše protivné nacvičit si jakási slovní klišé ačekat, co jim vmanželství avrodině vynesou. Těm lze doporučit: Zapomeňte na prosazování abuďte sami sebou. Radost, úspěch, pochvala, vědomí potřebnosti, pocit smysluplně prožitého života, to vše jsou pocity, které si nejen můžeme, ale přímo musíme navodit sami. Okolí nám může vtomto směru pochlebovat, obdivně námi manipulovat, nebo může dělat pravý opak. Naše klady může úmyslně nevidět, zamlčovat, snižovat, sdůmyslnou rafinovaností zkreslovat. Půjde jen oto, aby nás ovládalo apanovalo nad námi. Iproto platí: Nikdo nás vdaném okamžiku nezná lépe, než se známe my sami. My jsme ti, kteří musí určovat kritéria své spokojenosti. Něco pro život tak důležitého, jako je pocit spokojenosti, nelze svěřit nikomu jinému než sobě samému.

Nezlobme se na zrcadlo, obvykle ukazuje známý obrázek. Třeba tento:

Příklad

Paní Jana si občas zakřičí. Někdy se urazí anemluví. Semtam uštěpačně zavtipkuje, jindy vyhrožuje rozvodem. Už se také stalo, že ze samého zoufalství zahrála ikartu citového vydírání. Doma má práce nad hlavu, anejen tam, ivzaměstnání. Na všechno je sama, nikdo jí nepomůže, má vysoký krevní tlak ihladinu cholesterolu, cukr vkrvi také zvýšený, je prostě zdravotně na huntě. Vsak si na to rodina jednou vzpomene, anebude to už moc dlouho trvat! Prstíčkem pak budou hrabat, ale bude pozdě…

Co našla tahle Alenka za zrcadlem? Spobytem za ním už má své zkušenosti. Není divu, že tam nenachází nic ztoho, očem se obvykle nemluví, tedy ztoho, co naše okolí snad ani nechce vidět. Paní Janě nejde ani tak opomoc při domácích pracích. Jednak si snimi poradí docela snadno sama, jednak je hluboce přesvědčena, že tak dobře jako ona nikdo danou práci neudělá, avneposlední řadě je to osoba hodná aobětavá. Jde jí jen ojedno – aby někdo, konkrétně manžel aděti ocenili, co všechno pro ně dělá. Vzniká začarovaný kruh. Paní Jana se chová tak, že její blízcí dobré skutky nevidí, ale nad jejím podrážděným remcáním se rozčilují. Čím víc maminka bručí, tím jsou všichni nespokojenější. Asertivní Alenka by našla za zrcadlem radu: Ujasni si, co vlastně chceš! Oto usiluj, oto se snaž, oto druhým lidem říkej apočítej stím, že ti nemusejí vyhovět.

Jinak a„do rámečku“: Když toužíš po projevech citu či ocenění, nepředstírej, že ti jde oto, aby někdo umyl nádobí nebo podlahu vkuchyni. Obrazně řečeno zasaď květinku svého snažení, pečuj oni anespoléhej se na to, že ti někdo pomůže. Pokud pomůže, bude to až tehdy, kdy oto nebudeš usilovat. Latinské slovo asertivita se do češtiny překládá jako prosazování. Jeho kořenem je sázení. Prosadit azasadit – uvědomili jste si někdy, jak podobné to jsou výrazy? Akolik prosazení je třeba vyvinout při sázení, aby zasazené dostalo všechno, co potřebuje ke zdárnému růstu?

Kauza domácí kompot coby laboratoř asertivity

Vřadě běžných pokusů dosáhnout jiného cíle ovšem jednáme jako „šílený kuchař“. Chceme kvalitní zavařené broskve, apořídíme si švestky avepřové sádlo na vyškvaření. Smícháme vše dohromady, okořeníme pískem adivíme se, že výsledek není poživatelný.

Po podobné psychické automasáži lze na kýžený klidný večer zapomenout. Naopak nelze vyloučit, že ve chvíli, kdy kolem druhé hodiny ranní konečně usneme, sen se zvedne. Budeme vněm maturanty anic nebudeme umět. Vzbudíme se mokří jako myš.

Takhle tedy ne.

Jak postupovat?

1. Rozhodnutí budiž jasné akonkrétní! Nutno přesně vědět, co chcete. Respektujte zákony, ale ne samozvané zákonodárce.

2. Jasně, konkrétně asrozumitelně vyjádřete, co chcete. Pokud je třeba, opakujte to.

3. Jednejte sebejistě. Nebojte se apředem se neomlouvejte. Na strach je vždycky času dost.

6. Vytvořte si program, tj. přehled předem určených kroků kcíli.

To podstatné zasertivních práv

• Být sám sobě soudcem.

Asertivní povinnosti