Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Stacey Kennedy

Sleduj mě

Z anglického originálu See Me,
vydaného nakladatelstvím Stacey Kennedy Publishing
v Kanadě v roce 2022, přeložil Jan Lusk.

Vydala GRADA Publishing, a. s.,
pod značkou METAFORA v Praze roku 2023
jako svou 8883. publikaci.

Redakce Jana Žofková
Korektura Daniela Čermáková
Odpovědná redaktorka Kateřina Tomcová
Technická redakce a obálka Hana D. Benešová
Sazba Marie Drobná
Tisk a vazba FINIDR, s. r. o., Český Těšín

První vydání, Praha 2023

GRADA Publishing, a. s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz, www.metafora.cz

See Me © 2022 by Stacey Kennedy
Published by Stacey Kennedy Publishing, Canada
Translation © Jan Lusk, 2023
Czech edition © Grada Publishing, a. s., 2023

All rights reserved

ISBN 978-80-7625-736-8 (ePub)
ISBN 978-80-7625-735-1 (pdf)
ISBN 978-80-7625-279-0 (print)

UPOZORNĚNÍ NA CITLIVÝ OBSAH

Dílo obsahuje zmínky o duševních traumatech, vraždě, násilné smrti milované osoby a poranění
střelnou zbraní.

Pro Priyu
a její nesmazatelný otisk v mém srdci.

Tato kniha je fiktivním dílem. Veškerá jména, postavy, místa a události jsou výplodem autorčiny fantazie a jejich užití je nahodilé. Jakákoli podobnost se skutečnými událostmi, místy nebo osobami, ať už žijícími nebo zesnulými, je pouze náhodná.

KAPITOLA 1

Pouta Lottie Harlowovou děsila, ale spoutání její tělo rozpalovalo.

Tlak na zápěstích vyvolával touhu se tomu sevření dobrovolně poddat. S každým chraptivým výdechem, který se jí vydral ze rtů, čekala žhavé potěšení.

Kolem černého lehátka v soukromém erotickém klubu jménem Phoenix v srdci Manhattanu, kdysi pánském klubu postaveném ve dvacátých letech 20. století, plápolaly svíčky. Majitel klubu Rhys Harrington zařízení proměnil v kuřácký salonek milovníků doutníků se sexuálním klubem ukrytým v podzemí. Do oázy smyslnosti se vstupovalo tunely, kudy se kdysi pašovala whisky. Každé dveře hlídal veterán námořní pěchoty nebo výsadkových jednotek. Členové si za peníze kupovali vysokou úroveň utajení, díky níž se mohli oddávat svým voyeurským touhám. Všichni přítomní měli na obličeji masku, která skrývala jejich totožnost. Uvnitř klubu nepadala žádná jména. Nikdo nevěděl, kdo je kdo.

Klub měl jediné pravidlo – dívej se, ale nesahej.

Pravidlo mělo své výjimky. Párkrát za měsíc Rhys dovolil některým členům účastnit se show. Kromě toho jim byly k dispozici soukromé místnosti, do nichž se mohli po představení uchýlit s partnerem, ať už stálým, či nahodilým.

Prakticky všichni členové klubu patřili k newyorské vyšší společnosti. Byli bohatí. Byli slavní. Ale jedna členka k těmto lidem nepatřila, i když to dovedla umně skrývat.

Lottie se zachvěla pod dychtivými pohledy, které přejížděly její nahé tělo. Pod jejich intenzitou. Každý člen platil vysoký příspěvek, za který měl nárok na jednu sexuální show měsíčně podle své fantazie.

Dnes byla v hlavní roli Lottie. Požadavek byl prostý – démon lapí anděla a spálí ho vášní.

A pane, jak hořela!

Podle plánu měl být jejím partnerem Hawke, jeden z příslušníků ochranky Phoenixu, ale ona viděla někoho úplně jiného. Čelila pevnému pohledu hnědých očí pod stříbrnou maskou démona. Hunt. V obkročmém sedu na opáleném svalnatém těle vzpínajícím se v doprovodu tichých stenů se jí svíraly poševní svaly. Dlouhé hnědé vlasy se otíraly o provaz, který jí poutal ruce za zády. Přes obličej měla zlatou karnevalovou masku anděla, za kterou se ráda skrývala. O svou anonymitu starostlivě pečovala. Musela bez uzardění lhát, aby neriskovala prozrazení své minulosti. Původní identitu před lety zahodila spolu s celou svou rodinou. Z klubu by ji za lhaní o totožnosti vyhodili a ona by zase musela začínat z ničeho.

Ale v této husté erotické atmosféře, kdy do sebe nechávala hluboko zajíždět pevný penis a při tom pohupovala boky dopředu a dozadu, byla jako duch. Nikdo ji doopravdy neznal. A ani nepozná.

Oslepovala ji rozkoš, když silná ruka uchopila její ňadro a druhá jí spočinula na boku a pomáhala jí zrychlovat tempo. Zavřela oči, zaklonila hlavu a sténala. V hlasitých projevech si libovala. Pod pevným stiskem na prsu jí projela spalující touha. Hunt démonicky zachroptěl a zmáčkl víc. Tajemné rytmické dunění smyslné hudby z reproduktorů řídilo tempo jejích přírazů. Začala se kymácet ze strany na stranu, rychleji a prudčeji, když hudba přešla do hlasitého víření, jako by přivolávala něco přímočaře pekelného v tomto spojení. Nechala se unášet fantazií, s každým tvrdým dosednutím na jeho mohutný úd vyjekla a pevně se o něj třela vnitřními stěnami.

Nadzvedl se a druhou bradavku jí sežehl skus jeho zubů. Pevně sevřela pěsti za zády, jejího těla se zmocňoval nekontrolovatelný třes. Na chvíli zpomalila, cítila každé proniknutí jeho penisu a naslouchala jeho souhlasnému mručení pokaždé, když ho tam vevnitř sevřela.

Když ji znovu kousl, vykřikla a přitiskla se k němu. Celé její tělo se chvělo touhou.

Prudce zespoda přirazil a ona spatřila hvězdičky. Tvrdě na něm jezdila a zmítala se v orgasmu.

V touze po jeho vášnivém pohledu, bažícím jen po ní, sklonila bradu. Hunt ji drsně pohladil po tváři a chlípně se uculil.

„Vidíš, můj andílku, jaká je nádhera se spustit?“

Obdařila ho nevinným úsměvem a zadržela dech. „Tak pravil démon.“

Ďábelsky se zakřenil. „Démon, který tě rád píchá.“ Jako by chtěl dokázat svá slova, chytil ji za boky a ona do sebe vtahovala jeho kládu. Beze studu sténala, když jí rukama cuchal vlasy. Vousy ji lechtal na kůži a nastavoval si ji do správné polohy.

Ne tak, jak chtěla ona, nýbrž jak chtěl sám.

Kůže mlaskala o kůži, jak na něm přirážela. Vzrušením jí až tekly slzy, když ji zaklonil, aby se dostal ještě hlouběji dovnitř.

Hluboko. Tvrdě. Nádherně.

Jeho rty si ji našly, ona polibek opětovala a jejich svět se smrskl do rozkoše, která ji vynášela do nebe. Každý prudký polibek, každý stisk prstů na bocích jen umocňovaly vzrušení. Pak se její vzdechy proměnily v jediný proud uspokojení a jeho hrdelní chrapot ji podruhé poslal až na vrchol. Orgasmus ji přikryl jako teplá deka, zpod které se jí nechtělo vylézt.

Pak uslyšela potlesk.

Když začalo vzrušení opadat, světle hnědé oči barvy whisky se zbarvily ledovou modří, jak obecenstvo uznale tleskalo. Rozcuchané zlatohnědé vlasy nabraly světle blonďatý odstín, zatímco přihlížející členové pomalu opouštěli místnost. Cítila, jak provaz na zápěstí povoluje. Jakmile se pouta uvolnila, stejnou úlevu pocítilo i její srdce, když si připomněla, že Hunt nebyl součástí dnešní show.

„Krucinál, Lottie, ty šukáš neskutečně,“ pochválil ji Hawke a držel ji za boky, zatímco z něj slézala.

„Já jsem jenom půlka představení,“ připomněla mu a zvedala se na roztřesených nohách, opírajíc se jednou rukou o jeho svalnaté stehno a druhou o kovovou protézu, kterou měl místo nohy po zranění, které utrpěl v armádě.

Hawke na ni mrkl a pohledná tvář se mu zkřivila v chlípném úšklebku.

„Díky, krásko.“ Vzepřel se, zvedl její župan a podal jí ho.

Dokázala se postavit na ochablých nohách a nasoukat se do županu. Zavázala si ho v pase a cítila se jako vždycky po představení – uspokojená se stopou touhy. Nikdo neznal její tajemství – že kdykoli je s kýmkoli ve Phoenixu, touží po Huntovi.

„Mám tě doprovodit ven?“ zeptal se Hawke a zavazoval si župan.

„Díky, zvládnu to sama,“ usmála se Lottie.

„Určitě?“

„Samozřejmě, nic mi není, jenom jsi mě celou rozmrdal,“ zasmála se.

Potěšeně se zachechtal. Už spolu párkrát účinkovali. Klub měl několik mužů, kteří se účastnili show pro členy. Většina z nich patřila k ochrance. A Lottie byla jediná žena, kterou Rhys zaměstnával na plný úvazek. Její vystoupení se členům líbila.

Hawke ji letmo políbil na tvář a splynul s davem, který opouštěl kruhovou místnost, kde se odehrávala většina představení.

Lottie už vykročila za ním, když zachytila pohled, který ji pronásledoval i ve snu. Když představení začínalo, Hunt stál jinde, na nenápadném místě, aby věřila, že tu není. Sentimentální část jejího srdce přemýšlela, jestli je to ze stejného důvodu, proč se jí těžko dívalo na něj s jinými. Chtěla jen jeho. Ta druhá, silnější část ji napomínala, ať na něj ani nemyslí. Snění bylo až dost a i to už jí přerůstalo přes hlavu.

Jestli někdo neměl zábrany, byl to tenhle sexuální divoch.

Navíc nosil odznak. A ona se policajtům vyhýbala stůj co stůj.

Zatvářila se neutrálně a zamířila ke dveřím, kde stál se založenýma rukama a opíral se o zeď. Černá maska jen zvýrazňovala jemné rysy jeho tváře, dokonale vymodelované a svádějící k polibku.

„Co naše rande?“ uculil se Hunt.

„Žádný rande nebude,“ odpověděla mu Lottie pomilionté a prošla kolem něj.

Chodit s Huntem znamenalo vyjít ven s pravdou o své rodině a minulosti. Dozvěděl by se všechna její tajemství. Nový život a nová totožnost, které si vytvořila, by byly v ohrožení. Život, který teď žila a na který byla pyšná, by už nebyl možný. Měla sen – kromě účinkování ve Phoenixu – že půjde studovat veterinu a pak si založí vlastní kliniku.

„Pořád na tom trváš?“ zvolal za ní provokativně.

Strnula, ohlédla se přes rameno a spatřila jeho potutelný úsměv. Přísahala by, že ji má přečtenou. Že jediný člověk, na nějž myslí, jakmile překročí práh Phoenixu, je on. Že kdykoli si strčí ruku mezi stehna, když ji přepadne touha, představuje si, jak ji jeho ruce hladí, jeho hlas jí šeptá do ucha a jeho klacek proniká dovnitř.

Otevřela dveře, než zapomene, proč ho musí ignorovat. „A pořád budu.“

Z jeho hrdelního smíchu jí naskočila husí kůže. Když se dveře začaly zavírat, polilo ji horko.

„Když tomu věříš, zlatíčko,“ zavolal za ní.

KAPITOLA 2

Když se Hunt druhý den ráno probudil, vzpomněl si na Lottie. Vnose stále cítil její květinovou vůni. Vmyšlenkách si pohrával sjejími svůdnými rty. Její ametystově zbarvené oči jako by do něj viděly. Křivka její páteře přecházející voblé boky. Toužil je políbit. Vzpomněl si na černou stuhu, která jí včera držela ruce za zády asvazovala ji spotěšením. Na její zarudlé tváře ahrdelní sténání, když seděla na jiném muži. Hunt si vždycky přál být na jeho místě.

Seděl vboxu vCarl’sDiner, podniku dobře známém mezi manhattanskými hasiči apolicisty, atvářil se kysele. Už ho dost unavovalo pozorovat ostatní, jak ji píchají. Vzpomněl si na večer, kdy ji ve Phoenixu spatřil poprvé. Přišla se svým tehdejším přítelem – jakýmsi finančníkem zWall Street – aHuntovi vyrazila dech. Tehdy jen přihlížela, ale postupně se zapojila do show. Na výplatní listině Phoenixu bylo velmi málo žen, ale členové klubu Lottie milovali apravidelně si ji žádali. Byla vášnivá, divoká anespoutaná.

Rozladěně se zhluboka napil horké kávy apřevaloval hořkou tekutinu na jazyku, než postavil hrneček zpátky vedle talíře se svou oblíbenou snídaní, slaninou svajíčky afazolemi.

Kieran, hasič zosmé požární roty aHuntův nejbližší přítel, jako by mu četl myšlenky. Dojedl svou porci vajíček ařekl: „Slyšel jsem, že Lottie včera předvedla docela parádní show.“

Několikrát týdně si spolu cestou do práce zašli na snídani.

„Jako vždycky,“ zavrčel Hunt, znechucen hořkostí, kterou slyšel ve svém hlase.

Kieranovi to neuniklo. Přimhouřil ostré zelené oči apomalu zakroutil hlavou porostlou střapatými blond vlasy. „Nikdy nepochopím, proč se mučíš tím, že se na ni díváš.“

Ani Hunt nechápal, proč se nedokáže oprostit od usilování oLottie, ale něco ho kní táhlo. Něco, co zatím knikomu jinému necítil. Něco, co ho uhranulo hned, jak ji spatřil, anechtělo ho pustit. Něco, díky čemuž byl přesvědčený, že jakmile se kní dostane, oba je to změní. Aživot bude navždycky lepší.

Takže kde je problém?

Lottie si udržovala opatrný odstup, nepouštěla si ho příliš ktělu apotlačovala vření, které mezi nimi bublalo. Věděl, že ji přitahuje – neunikla mu špatně skrývaná zvědavost vjejí tváři, kdykoli se na něj podívala – ale bylo snazší prorazit hlavou cihlovou zeď, než se dostat do jejího srdce. To však Kieran nemusel vědět.

„Jsem masochista,“ vymluvil se Hunt.

„To jsi.“ Kieran se zakousl do toustu. „Na tvým místě bych stím pohnul. Co třeba dvojitý rande sHazel atou kolegyní, okterý ti vyprávěla?“

Hunt sklouzl pohledem na Kieranův snubní prsten. Kieran iHazel si vytyčili úkol najít mu ženu. Hunt měl radost, že se kamarád oženil se sladkou Hazel ateď čekají první dítě. Trochu mu záviděl. Sám pocházel zrodiny, která jako by objevila tajný recept na lásku. Rodiče se na penzi přestěhovali na Floridu aHunt za nimi jezdil, kdykoli mohl, na prodloužené víkendy. Vždycky si přál mít ženu aděti. Teď mu bylo skoro třicet ajeho sen se zdál nedostižný. To, že nemohl mít jedinou ženu, kterou chtěl, tomu nepomáhalo.

„Díky, že se omě tak staráte, ale já pořád myslím na Lottie.“

Kieran odložil vidličku na talíř, až to zazvonilo, asáhl po hrnku. „Očarovala tě. Ale to asi víš, co?“ řekl, když se napil.

Jakmile došlo na Lottie, Hunt se pokaždé ptal sám sebe, jestli se nezbláznil. „Něco tam je. Něco tam je už dlouho ajá se toho nemůžu zbavit.“

„Něco tak silnýho, že přehlížíš ostatní ženský avyhlídky na rodinu, kterou oba víme, že chceš.“

Hunt bezradně vzdychl aprohrábl si rukou vlasy. Neuměl to vysvětlit.

Kieran se odmlčel aprohlížel si Hunta tak přísně jako už dlouho ne.

„Kdy to skončí?“ zeptal se nakonec.

„Až bude moje.“

Kieran se zasmál. „To si tím jseš tak jistej?“

Hunt zmírnil napětí úsměvem. „Už jsem někdy nedostal to, co jsem opravdu chtěl?“

„Ne.“

„Tak vidíš,“ prohlásil sebevědomě Hunt. „Jen potřebuju víc času.“

Nejen to. Hunt se potřeboval dostat přes zeď, kterou kolem sebe postavila. Vlásku na první pohled nevěřil, dokud nepotkal Lottie. Když ji teď za poslední léta poznal, nenosil vsrdci nikoho jiného. Nedávalo to smysl. Často přemýšlel, jestli ho neláká jen její nedostupnost. Dokud se jí nepodíval do očí. Atam to bylo. Chtěl mít ten žhavý pohled jen ajen pro sebe.

Hunt namočil toust do volského oka as plnou pusou vysvětloval: „Akromě toho je tu jeden zásadní důvod, proč to nevzdávám.“

„Ato?“ zvedl Kieran zvědavě obočí.

„Neodpálkovala mě. Odmítla všechno možný, ale neposlala mě do prdele. Žádnej oběd. Žádná večeře. Žádná snídaně. Žádný rande. Ale když jsem se jí jednou zeptal, jestli jí teda mám dát pokoj, nedokázala odpovědět. Neřekla ani slovo, jen se otočila aodešla. Něco za tím bude, proč se mě straní. Adokud to nezjistím, budu to zkoušet dál.“

„Protože ona za to stojí?“

Hunt pevně přikývl. „To si teda piš.“

Kieran si ho chvíli prohlížel, než souhlasně kývl akonečně změnil předmět hovoru. „Svatby už ti musí lézt krkem.“

Minulý víkend byl Hunt na svatbě šéfovi ochranky Phoenixu Archerovi, který si bral svou vyvolenou Elise při malém, skromném obřadu.

„Ani ne,“ oponoval Hunt. „Ke každý svatbě patří irozlučka se svobodou, aty mám rád.“

Kieran se dusil smíchy. „To máš teda pravdu.“

Každá rozlučková party trumfla tu předchozí. Rhys ji měl ve Vegas. Archer vThajsku. Kieran na Kostarice. Huntův účet nebyl nikdy tak na dně, ale oto plnější byl dojmů ajediné, co ho trápilo, byla Lottie.

„Vzešlo něco ztý fotky?“ zeptal se anapil se kávy. Kieran měl vposlední době svých starostí dost. Zapletl se do sítě intrik spřádaných ženou, která chtěla vydírat svého manžela. Kieranova fotka zPhoenixu, jen vprádle as maskou na obličeji, se objevila vmédiích.

Kieran pomalu zavrtěl hlavou. „Ani ťuk. Zdá se, že Ronan je mi tak podobnej, že jsme se ztoho dostali.“

Ronan, vysloužilý námořník ačlen ochranky Phoenixu, měl podobnou postavu irysy tváře, takže veřejnost uvěřila jejich verzi. Totiž že fotografie byla pořízena na Ronanově soukromém erotickém večírku. Média se tím chvíli zabývala, ale když se nevynořilo nic nového, našla si nový skandál.

„Měl ztoho Ronan nějaký potíže?“

„Nic takovýho jsem neslyšel,“ zavrtěl Kieran hlavou apostavil hrneček na podšálek. „Budu mu nadosmrti vděčnej. Moje totožnost zůstala utajená anic ztoho nedopadlo na Hazel.“

Hunt souhlasně přikývl. Tímto činem si Ronan vysloužil důvěru Rhyse, Hunta, Kierana iArchera. Také se dočkal ve Phoenixu povýšení.

„Ztoho, že se klub skoro dostal do novin, mi pěkně zatrnulo.“

„To mně taky,“ přisvědčil Kieran.

Hunt iKieran se za studií účastnili sexuálních večírků. Otevřením Phoenixu docílil Hunt kýžené diskrétnosti. Totožnost členů skrývaly masky. Až donedávna byl klub jako nedobytná pevnost, protože členové by odhalením svých sexuálních preferencí hodně ztratili.

Hunt, který byl nedávno voddělení vražd povýšen na velícího důstojníka ajednou to chtěl dotáhnout až na policejního šéfa, nesměl udělat chybu. Jediný sexuální skandál by jeho sen zničil.

Znovu si namočil toust do vajíčka, když mu zapípal mobil. Podíval se na displej, přestal žvýkat avstal. DVOJITÁ VRAŽDA NA ROHU 8. AZÁP. 42. Napsal odpověď: JDU TAM.

„Konec snídaně?“ zeptal se Kieran přes okraj hrnku.

„Povinnost volá.“

„Uvidíme se večer?“

Ve Phoenixu. Hunt se zakřenil aklepl prsty ostůl, kde nechal ležet dvacetidolarovku. „Víš dobře, že to si ujít nenechám.“

#

„TEĎ BUDEŠ hodnej pejsek apůjdeš si hrát,“ řekla Lottie Cooperovi, francouzskému buldočkovi, kterého odpoledne venčila. Odepnula mu vodítko anechala ho proběhnout na placené psí louce vSoHo spřístupem jen pro členy.

Tmavě šedivá šmouha štěněte vystřelila přímo kmalému hloučku psů hrajících si na druhé straně. Lottie zamávala skupině páníčků asedla si vedle Nessy na lavičku pod stromy. Nessa byla víc než její nejlepší kamarádka, byla to její druhá rodina. Dnes její jediná rodina.

Seznámily se šťastnou náhodou. Lottie před pár lety chodila několik měsíců sAndym, burzovním makléřem. Nessa se už poněkolikáté dala znovu dohromady sAndyho kolegou adobrým kamarádem. Jediné pozitivum, které zobou vztahů vyplynulo, bylo seznámení Lottie aNessy. Abez Andyho by se Lottie také nikdy nedostala do Phoenixu. Když prošla jeho dveřmi, její malý svět se rozbujel do smyslného zázraku.

„Je tak roztomilej,“ švitořila Nessa, zelené oči shnědými tečkami jí zářily ajako vždy se usmívala od ucha kuchu. Jako by přímo svítila. Amedově zbarvené vlasy to podtrhovaly.

„Je to hodný štěně,“ souhlasila Lottie azkřížila nohy vdžínách. Na New York City se snesl brzký podzim azačínalo padat listí. Slunce zapadalo čím dál dřív avečery přinášely chlad blížící se zimy.

„Ty máš tak skvělý zaměstnání,“ pokračovala Nessa. „Taky bych nejradši sekla sprací achodila každej den venčit psy.“

Lottie chodila venčit už rok. Měla dva psy ráno atři odpoledne aCooper byl dnes poslední. SNessou se během Cooperovy vycházky často potkávaly.

„To by byla škoda, kdybys toho nechala,“ nesouhlasila Lottie. Nessa byla zdravotní sestra na pohotovosti apracovala tvrději než kdokoli jiný, koho Lottie znala.

„Určitě se najdou pacienti, co by stebou nesouhlasili,“ usmála se Nessa.

„Ti si nejspíš zaslouží facku,“ opáčila Lottie.

Nessa se zachechtala. „Asi jo.“

Lottie si přitáhla koženou bundu těsněji ktělu. „Když už mluvíme opráci, jak to jde?“

„Ale jo,“ pokrčila Nessa rameny. „Doktor Dickhead dělá čest svýmu jménu.“

„Fakt nechápu, proč stím nesekneš anejdeš pracovat do jiný nemocnice.“ Doktor Dickhead házel Nesse neustále klacky pod nohy.

„Protože nemám prachy, abych stím sekla.“

Lottie se rozhlédla kolem aujistila se, že je nikdo neposlouchá. „Stím je snadná pomoc, Nesso. Stačí jedna noc ve Phoenixu. Jedna noc toho nejžhavějšího sexu vtvým životě azmění se ti celej svět.“

Nesse zrůžověly tváře. „Proboha, to ne. Já nejsem jako ty, Lottie. Odvážná asexy. Nepěstuju ani známosti na jednu noc, natož sex před obecenstvem.“

„Tak si udělej zPhoenixu svou první známost na jednu noc avěř mi, že se ti život navždycky změní.“

Phoenix dokázal změnit každého, kdo vešel dovnitř. Svým členům obohacoval život ovášeň. Účastníci představení, po zevrubné prověrce akaždoměsíčním testování na pohlavně přenosné nemoci, se nejenže oddávali fantaziím jako nikde jinde, ale za každé představení dostávali idárek. Ztěchto finančních dárků Lottie platila svůj útulný dvoupokojový byt vSoHo aspořila si na budoucí případné studium aveterinární kliniku.

„To bych nedokázala,“ zhrozila se Nessa aruka jí vyletěla kústům.

„Nikdy neříkej nikdy,“ domlouvala jí Lottie. „Ani já jsem na to nikdy nepomyslela. Dokud jsem nepoznala, jak je to vlastně úžasný.“ Apeníze jí pomohly nebojácně vykročit do života.

Když začala chodit sAndym, dělala servírku. To byla její vstupenka do Phoenixu. Než zjistila, že Andyho ajeho bezbřehou aroganci nemůže vystát. Ale toho večera se seznámila sdalším členem. Týden nato jí zavolal Rhys anabídl jí dárek za účast vshow. Potom si ji členové žádali víc avíc avše ostatní byla minulost.

Nikdo ovšem nevěděl, že je při show tak vášnivá proto, že myslí na Hunta.

„Fajn,“ kývla Nessa nakonec. „Budu si to pamatovat, ale snejvětší pravděpodobností ktomu nikdy nedojde.“

Lottie se zasmála. „Domluveno.“

Přiběhl knim Cooper svyplazeným jazykem. Skoro vrazil Lottie do nohou, načež vystřelil za zlatým retrívrem kostatním psům.

„Co ten tvůj svalnatý detektiv?“ vyzvídala Nessa.

„Pořád mě zve na rande.“

„Aproč sním nejdeš?“

„Ty víš proč,“ opáčila Lottie jako pokaždé, když na to přišla řeč. Nessa byla jediná, kdo věděl, že Lottie nechala celý život za sebou, než se před sedmi lety přestěhovala do New Yorku. Že její minulost je plná zločinců, aproto nemá zájem chodit spolicajtem. Avěděla to jen proto, že byla nejskvělejší člověk, jakého Lottie kdy potkala. Byla důvěryhodná, milá, celá Lottiina máma.

„Pořád si myslím, že je to blbost,“ oponovala Nessa. „To, že členové tvojí rodiny nejsou dobrý lidi akšeftujou sdrogama, ještě neznamená, že ty nejsi dobrý člověk. Máš ho ráda. On má rád tebe. Nic by vám nemělo stát vcestě.“