Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Sara Wickhamová

Co je pro mě dobré
Rozhodování v době těhotenství a porodu

Přeloženo z druhého vydání anglického originálu What´s Right For Me: Making Decisions in Pregnancy and Childbirth vydaného nakladatelstvím Birthmoon Creations ve Velké Británii, 2018.

Překlad: Veronika Šilarová
Design a sazba: Marcela Vorlíčková
Jazyková redakce a korektury: Ivana Šelešovská
Úvod a doslov k českému vydání: Karolína F. Tehrani
Technická redakce: Tereza Jančálková
Odpovědná redaktorka: Lenka Kubelová
Počet stran: 160

První vydání, Praha 2022
Vydal Nakladatelský dům Grada pod značkou Alferia
U Průhonu 22, Praha 7, jako svou 8690. publikaci.
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Sara Wickham, 2018
© Veronika Šilarová, 2022
© Grada Publishing, a. s., 2022

ISBN 978-80-271-6718-0 (ePub)
ISBN 978-80-271-6717-3 (pdf)
ISBN 978-80-271-1274-6 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Wickham, Sara

[What's right for me. Česky]

Co je pro mě dobré : rozhodování v době těhotenství a porodu / Sara Wickhamová ; překlad: Veronika Šilarová. -- První vydání. -- Praha : Alferia, 2022. -- 158 stran

Přeloženo z angličtiny -- Vydal nakladatelský dům Grada pod značkou Alferia

ISBN 978-80-271-1274-6 (brožováno)

* 618.2 * 614.2 * 34 * 351.77 * 342.726-055.2 * 316.346.2-055.26 * 618.4/.5 * 001.102 * 159.955.5 * 614.253.83 * 616:001.891 * 616.1/.9-052-07/-08 * (035)

– porodnictví -- právní aspekty

– zdravotnictví -- právní aspekty

– práva žen

– těhotné ženy

– porod

– vědecké informace

– rozhodování

– informovaný souhlas

– medicína založená na důkazech

– kazuistiky (lékařství)

– příručky

618 - Gynekologie. Porodnictví [14]

Úvod k českému vydání

Abychom změnili svět,

musíme nejdříve změnit způsob,

jakým se rodí děti.

Michel Odent

Jsem nesmírně vděčná za první české vydání knihy Co je pro mě dobré. Rozhodování v době těhotenství a porodu. doktorky Sary Wickhamové. Sara Wickhamová je pro mě ztělesněním toho nejdůležitějšího poselství pro porodnictví ve 21. století. V osobnosti této porodní asistentky a výzkumnice se snoubí mnoholetá zkušenost s doprovázením těhotných žen při porodu, vysoká odborná vzdělanost a naprostá důvěra ve schopnost ženy přirozeně porodit své dítě, jsou-li k tomu vytvořeny vhodné podmínky.

Prostřednictvím své lektorské činnosti se Sara Wickhamová věnuje poskytování kvalitních, tzv. evidence-based informací co nejširšímu publiku – ať už jsou to odborníci a odbornice ve zdravotnictví nebo těhotné ženy. Zatímco dříve těhotné ženy trpěly nedostatkem informací, v současné době jsou jimi doslova zahlceny. Bohužel je však většina informací, které se k rodinám dostanou, velmi vzdálená od informací odborných, a to i v případě, že jsou poskytovány zdravotnickým personálem. V každém oboru, a tedy i v porodnictví, se vyskytuje velké množství rutinních postupů a zákroků, které nejsou v souladu s evidence-based daty.

Osobně si na Saře Wickhamové nejvíce vážím toho, jak obrovské množství energie věnuje informovanosti žen o jejich právech, protože na celém světě žije stále mnoho žen, jejichž výchova a kultura jim nedovolují si uvědomit, že o svém těle skutečně rozhodují jen ony samy, a ony jsou tedy tím, kdo má plné právo na jakoukoli volbu a též za ni nese plnou zodpovědnost.

Je mi velkou ctí, že jsem dostala možnost napsat úvod a doslov k této knize, a vzhledem ke své profesi jsem nesmírně šťastná, že se na český trh konečně dostává publikace, která umožní těhotným ženám přečíst si skutečně kvalitní, vědecky podložené informace podané smysluplnou formou, které se věnují základním tématům a otázkám, jež většina žen v očekávání bude řešit.

Přeji nám všem, ať se nám podaří vytvořit co nejsmysluplnější, nejlaskavější a nejbezpečnější prostor pro děti, které přicházejí na svět.

Karolína F. Tehrani

dula a lektorka předporodní přípravy

www.lunoinspirace.cz

Poděkování

Mám ty nejlepší přátele a kolegy, jejichž podpora a odborné znalosti mi pomáhají při psaní knih i ostatní práci. Mockrát děkuji všem, kteří přispěli ke zrození této knihy, zejména Beverley Beechové, Gill Bodenové, Nadine Edwardsové, Julii Frohlichové, Chrisi Hackforthovi, Kirsten Smallové, Hannah Souterové a Debbie Willettové.

Dále chci poděkovat za práci Kate Grangerové a jejího manžela Chrise Pointona, zakladatelů kampaně #hellomynameis (česky „dobrý den, jmenuji se…“,). V době, kdy se Kate léčila s rakovinou, si povšimla, že většina personálu v nemocnici se pacientům ani nepředstaví. Na sociálních sítích spustila kampaň #hellomynameis, aby poskytovatelům péče připomněla, jak důležitou součástí soucitného přístupu k lidské bytosti je představit se. Její manžel Chris udržuje kampaň při životě od Kateiny smrti v roce 2016.

Kampaň #hellomynameis od samého počátku rezonovala s mým vlastním přístupem. Kateino heslo jsem si vypůjčila jako název jedné kapitoly v této knize a chtěla bych vyzvat poskytovatele zdravotní péče, kteří tuto kampaň doposud neznají, aby se s ní seznámili na webových stránkách www.hellomynameis.org.uk.

1.

Úvod

Rozhodnutí, která činíme, utvářejí naše zkušenosti, zdraví aživoty.

Obzvláště rozhodnutí, která činíme ohledně těhotenství aporodu, mohou dlouhodobě ovlivnit zkušenosti, zdraví aživoty nás samotných inašich dětí arodin. Avšak řada rozhodnutí žen, týkajících se narození jejich dítěte, je složitých, matoucích aněkdy komplikovaných. Často je ztěžuje iskutečnost, že žijeme ve světě, který nás zahlcuje informacemi, možnostmi anázory, znichž ne všechny se skutečně zajímají oblaho ženy.

Tuto knihu jsem napsala se záměrem pomoci lidem lépe pochopit rozhodnutí ohledně těhotenství aporodu asnadějí, že vám pomůže rozpoznat, co je dobré právě pro vás. Seznámím vás sněkolika způsoby, jak vyhodnocovat informace, a vybavím vás základními znalostmi, jež vám snad usnadní orientaci vdnešním prostředí. Ajelikož jedna zmých rad bude, že si máte zjistit podrobnosti ozdroji informací předtím, než se rozhodnete, zda je přínosný, dovolte mi se představit aříci vám něco více osobě.

Dobrý den, jmenuji se Sara

Jsem porodní asistentka, která pečovala omnoho žen arodin abyla přítomna stovkám narození dětí vporodních centrech, nemocnicích adomácnostech. Pomáhám ženám ajejich rodinám, aby se jim dostalo informací apodpory, které potřebují krozhodnutí, co je pro ně dobré. Na toto téma jsem napsala několik knih, mám webové stránky apíšu blog pro všechny, koho tyto otázky zajímají. Jsem také lektorka avýzkumnice. Vzdělávám poskytovatele zdravotní péče aprůvodkyně narozením apomáhám jim, aby měli povědomí onejnovějších faktech.

Ve své práci nemám žádné postranní úmysly. Můj cíl byl vždy jednoznačný aráda bych zde jasně uvedla svůj postoj adůvod knapsání této knihy.

Zaprvé, dobře vím, že ženy umějí skvěle rodit miminka se umějí skvěle narodit. Vím, že ženské tělo je nanejvýš schopné vyvinout dítě afyziologicky ho porodit. Ana základě svých zkušeností vím, že většina žen porodí bez problémů, spocity štěstí apři dobrém zdraví za předpokladu, že vytvoříme správné podmínky pro rození anarození. To bylo hlavním zájmem veškeré mé práce jako porodní asistentky.

Také však vím, že cesta (z)rození je nepředvídatelná avše nejde vždy podle plánu. Mnoho žen arodin jsem provedla přechodem od „plánu A“ (kdy se vše vyvíjí dobře, porod normálně začne aprobíhá bez významnějších zádrhelů) k„plánu B“ (který se týká otázky, co by chtěly aco je pro ně důležité, kdyby se objevilo něco nečekaného abylo by třeba něco změnit), či dokonce k„plánu C“ (co dělat vpřípadě závažných problémů azměn, například nutnosti přistoupit kcísařskému řezu). Malé procento žen bude potřebovat pomoc samo pro sebe nebo pro dítě, bez ohledu na dobře připravený plán či optimální prostředí. Apak tu jsou ženy jako moje kamarádka Colleen, která chtěla rodit vporodnici, ale díky rychlému postupu porodila doma. Důležité ale je, že ženy arodiny měly možnost promyslet si tyto volby předem aurčit, co je pro ně důležité. Pocit vnitřní síly, jejž ženy získají díky tomu, že mohou převzít zodpovědnost za vlastní cestu rození aza přijatá rozhodnutí, je ohromný, ikdyž se věci nakonec vyvíjejí jinak.

Všichni samozřejmě nebudou chtít jedno ato samé. Lidé mají zájem onejrůznější věci ajá tuto rozmanitost jednoznačně podporuji. Anejen to. Bojuji za právo každé ženy rozmyslet si arozhodnout se, co je pro ni dobré. Ženy jsou nanejvýš schopné učinit rozhodnutí, která jsou dobrá pro ně i projejich miminka, azdravotnický personál si toho musí být vědom.

Mnoho žen si však neuvědomuje, že všechna rozhodnutí otěhotenství aporodu náležejí jim. Některé nejsou připraveny na povahu či rozsah očekávaných rozhodnutí. Asetkala jsem se již smnoha ženami arodinami, které se potýkaly spotížemi, protože neměly čas, příležitost či prostor zamyslet se nad tím, co chtějí nebo jak jejich rozhodnutí ovlivňují autvářejí nejrůznější aspekty naší rychle se proměňující kultury.

Tak to vidím já

Řada jevů naší moderní kultury nesmírně zkomplikovala rozhodování týkající se porodu. Televize, filmy apočítačové obrazovky nám ukazují dramatická anerealistickéá ztvárnění porodu, která vnás zanechávají dojem, že se jedná o„rizikovou“ záležitost, avmnoha lidech vytvářejí pocity strachu. Dávají vzniknout nesmyslným představám oporodu anarození. Dobrým příkladem třeba je, že porod ve filmech atelevizi trvá mnohem kratší dobu než ve skutečném životě. Ženy pak nejsou připravené trávit několik dlouhých hodin ve fázi, kterou porodní asistentky nazývají „první dobou porodní“, než se samotný porod plně rozvine. Některé ženy budou podrobeny zásahu, který si nepřály a nejspíše ani nepotřebovaly akterému se dalo předejít, kdyby měly realističtější náhled na to, jak mohou porod anarození probíhat.

Sociální média mohou být plná negativních obrázků, odsudků alidí, kteří druhým říkají, co si mají myslet adělat. Žijeme vkonzumní kultuře aexistují lidé afirmy se zájmem udržovat strach apřesvědčovat ostatní osprávnosti určitých voleb, protože jim samotným přinášejí osobní či finanční prospěch. Také jsme vytvořili centralizovaný astandardizovaný systém zdravotní péče, který nejraději měří stejným metrem všem. Lidé pak mohou získat pocit, že jsou jen součástkami na běžícím pásu, aprofesionálové se cítí přetěžovaní abez možnosti poskytovat individuální péči. Vtakovém systému se pak mnoho lidí cítí nerespektovaně, nespokojeně a ublíženě, či dokonce fyzicky aemočně traumatizovaně.

Stím také souvisí, že mnoho žen dnes nedůvěřuje svému vlastnímu tělu. Příliš dlouho se ženám říkalo, že jejich tělo má špatný tvar avelikost, je příliš chlupaté, špinavé, zapáchá, je staré, tlusté anefunguje dobře. Dnes adenně jsme vystavovány (třeba inenápadným) sdělením, že jsme „neschopné“ aněco nám schází aže vsobě necháváme vyrůstat miminka špatné velikosti. Přesvědčují nás, že naše tělo si nezaslouží tolik důvěry, abychom mu dovolily porodit bez úzkostlivého dohledu apozorování, ačkoliv monitorování asledování může porod zpomalit. Říkají nám, že nezačínáme rodit ve správný čas, že nerodíme dostatečně rychle nebo dobře, akdyž je pak miminko na světě, prý nemáme dostatek mléka, abychom je nakrmily. Trochu paradoxně anavzdory veškeré této kritice je nám také vštěpováno, že ženské tělo je zde pro potěšení druhých, nikoliv ženy samotné. Není divu, že řada žen neví, jak svému tělu důvěřovat, aže rozhodnutí ojejich těle patří pouze jim samotným.

Ještě měsíce aroky po porodu ženy vypovídají, že by bývaly raději prozkoumaly další možnosti nebo měly přístup kjiným informacím oalternativních cestách. Ženy litují, že si nevybraly jiného poskytovatele péče nebo jiné místo porodu. Nebo že raději nesouhlasily surčitou nabídkou. Nebo že nepožádaly oněco jiného.

Jiné jsou nadmíru spokojené se svými volbami. Pravdou je, že pro zdravé ženy, které dnes žijí ve vysokopříjmových zemích, je řada rozhodnutí týkajících se porodu stejně bezpečná avhodná. Například víme, že většina žen amiminek se těší stejné míře bezpečí, ať už se porod odehrává doma, vporodním centru, nebo vnemocnici (podle studie Birthplace in England Collaborative Group z roku 2011). Také se dozvídáme, že ačkoliv na úrovni celé populace by určitá možnost mohla být mírně bezpečnější než jiná (tj. když zvážíme, co plošně funguje pro velký počet žen amiminek), neznamená to, že je to nutně lepší pro danou ženu či miminko. Často se také setkáváme stím, že ikdyž na první pohled působí dva postupy relativně odlišně, může být absolutní rozdíl mezi skutečnými výstupy poměrně malý.

Tyto jemné odlišnosti akomplexnost se často ztrácejí, pokud vše redukujeme na lajky, komentáře aretweety akdyž se uspěchané rozhovory odehrávají na místě, které působí jako hlučné, přelidněné tržiště. Je zřejmé, že se musíme oprostit od veškerého hluku ashonu, abychom si mohli promluvit apomoci druhým uvažovat ověcech dříve, než učiní jedno ze svých nejdůležitějších rozhodnutí vživotě.

Stranou hluku ashonu

Před pár lety jsem byla se svým manželem Chrisem na dovolené abrzy ráno jsme procházeli řeckým tržištěm nedaleko hlavního turistického centra. Nejdříve se trh teprve probouzel, ale velmi rychle se proměnil vkakofonii zvuků aruchu. Stánkaři rozbalovali apřipravovali své zboží, napínali slunečníky, začínali vařit úžasně vonící kávu asdíleli novinky se svými sousedy. Místní obyvatelé přicházeli na kávu achvíli po nich další turisté jako my. Intenzita shonu se stupňovala, až toho na nás bylo moc avůbec jsme nebyli schopní jasně uvažovat.

Chris uviděl branku do stinné zahrady muzea obklopeného zdí, atak jsme se tam vydali. Bylo to nádherné útočiště klidu achladivého vánku. Posadili jsme se na lavičku ustaré zdi mezi voňavými asluncem zalitými bylinkami, ajako bychom se ocitli vjiném světě.

Někdy mám pocit, že zrozhodování oporodu se stalo podobné tržiště. Neustále nás zahrnují obrazy, představami, názory asoudy otom, co bychom měli aneměli dělat. Ajá doufám, že tato kniha by mohla posloužit jako ona lavička za zdí ve stinné zahradě. Můžete se na ni posadit, číst si apak se rozhodnout, jestli se skutečně chcete vrátit na tržiště anakoupit. Nebo začít hledat jiný východ zmuzejní zahrady, vydat se jinou cestou nebo udělat něco, co vás předtím ani nenapadlo. Vtéto knize vám jednoduše nabízím možnost na chvíli spočinout azamyslet se.

Pohodlně se usaďte, nohy si dejte na podnožku apojďme si nalít šálek čaje…

Sara Wickhamová

Wiltshire, Anglie, jaro 2018