Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Monika Nikodemová

Sloník Mumba
a dobrodružná výprava

Ilustrace Veronika Balcarová

Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
jako svou 7285. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdaléna Jimelová
Jazyková úprava Gabriela Janů
Grafická úprava a sazba Šimon Jimel
První vydání, Praha 2019
Vytiskla tiskárna Tisk Centrum, s.r.o.

© Grada Publishing, a.s., 2019
Text © Monika Nikodemová, 2019
Ilustrace © Veronika Balcarová, 2019

ISBN 978-80-271-2939-3 (ePub)
ISBN 978-80-271-2938-6 (pdf)
ISBN 978-80-247-1876-7 (print)

Na rodné pláni

V daleké Africe na jedné sluncem zalité travnaté pláni žije velká rodina slonů. Usídlila se blízko široké rozvodněné řeky. Voda je totiž pro slony velmi důležitá. V takovém horkém prostředí, ve kterém žijí, musí vypít spoustu vody. Ale řeka jim také nabízí každodenní radost a zábavu. Ráno a večer, když provádějí svou očistnou koupel, si hrají, dovádějí a cákají po sobě svými choboty. Jsou jako malé rozpustilé děti. Někdy se dokonce v řece ponoří na samé dno a svůj chobot vystrčí jako „šnorchl“. To aby mohli dýchat. Řeka a její okolí je pro ně takovým velkým zábavným parkem.

Sloni jsou mírumilovná a společenská zvířata a nemají téměř žádné nepřátele. Dokážou našlapovat velice tiše. To díky měkkým polštářkům na svých tlapách. Celý den se procházejí po travnatém koberci, okusují šťavnaté větvičky, pojídají zelené listy a přátelsky se vzájemně plácají choboty. Vždyť to povídám – veselá a laskavá stvoření.

Pohybují se pomalu, ale pokud se něčeho polekají, zatroubí tak hlasitě, že začne padat listí ze stromů. To potom upalují tak, že byste je nedohonili ani na kole. Závodit byste s nimi nemohli, zmizeli by vám ve zvířeném písku hned za prvním stromem.

Narodil se Mumba

Pojďte se mnou. Dnes navštívíme sloní rodinu, kde se právě stalo něco mimořádně radostného. Narodil se totiž malý sloní kluk. Maminka mu dala jméno Mumba.

Je právě poledne a všichni odpočívají ve vysoké trávě pod košatými stromy, aby se ukryli před horkým slunečním žárem. Odpoledne se projdou po pláni a pochutnají si na mladých listech zdejších stromů. Navečer je čeká pravidelná koupel, ale hlavně – poté, co zapadne slunce… Nechte se překvapit.

Nebudu vás dlouho napínat, ale ještě předtím se s nimi hezky vykoupeme. Malý Mumba jde poprvé k řece a drží se pěkně blízko máminých nohou. Už jsou všichni u řeky a jeden po druhém se noří do příjemně teplé vody. Jen malý Mumba se zarazil na břehu. Nejprve strčil do vody jednu nohu, jako by zkoušel její teplotu.

„V pořádku,“ zasmála se maminka, nabrala trochu vody do svého chobotu a malého sloníka osprchovala.

Ten se jenom oklepal a bez varování skočil do vody. Ostatní sloni zajásali, zaplácali obrovskýma ušima a zatroubili naráz choboty. To ze samé radosti, jaký je ten malý hrdina.

Když si dostatečně užili vodních radovánek, vystoupili jeden po druhém z řeky a pomalým, rozvážným krokem se sunuli po pláni. Občas do sebe rozpustile šťouchli chobotem nebo si vzájemně zamávali ušima. Ani bych se nebála a hned bych se na takovém milém slonovi svezla.

Pomalu se slunce sklonilo k západu a sloni se seskupili na písečném plácku. Plácku… Spíše to vypadalo jako velké fotbalové hřiště. A pokud byste čekali sloní fotbal, moc byste se zmýlili.

Dnes se tu totiž koná velká sloní slavnost na počest narození našeho Mumby. Sloni sice nejsou žádné baletky, ale tančit tedy umí a docela ladně se točí dokola. Místo kapely jim zpívají zdejší ptáci a sloni občas zatroubí choboty jako na trubku.

Teď právě posunuli Mumbu doprostřed. Utvořili kolem něj kruh, zahákli se do sebe svými choboty a tančili dva kroky vpravo, dva kroky vlevo. Kdo je to naučil, opravdu nevím, ale taneční sloní soutěž by jistě vyhráli. Malý roztomilý Mumba se sice trochu motal, ale i on se to jednou naučí.

Když dozpíval ptačí sbor a dohrála sloní hudba, rozpojili se sloni svými choboty a jeden po druhém poplácali ušima Mumbu. A tak se stal malý sloní kluk dalším vítaným členem sloní rodiny.

Neposeda

Ubíhaly dny atýdny amalý Mumba rostl jako zvody. Byl velmi odvážný astále chtěl poznávat něco nového. Byl ale také velmi neposedný.

Nestačilo mu jenom držet se máminých nohou. Stále častěji se vzdaloval od stáda. Ostatní členové rodiny kroutili svými choboty. Maminka Maja byla ale šťastná, že je Mumba veselé askotačivé sloní mládě.

„Inu, to vám povídám, paní Majo,“ přitočila se jednou mladá slonice kMumbově mamince. „Máte celý den co dělat, hlídat tak neposedné mládě.“

„To je tedy akrobat, ať nás to také naučí,“ žadonila všechna slůňata do jednoho.

Mumba si to samozřejmě náramně užíval. Být panem učitelem ve sloní školce je velká čest.

„Mumba by mohl do cirkusu!“ volali nadšeně.