Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Pavel Kopta
Jana Janoušková

Šikmé střechy

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 4931. publikaci

Odpovědná redaktorka Ing. Jitka Hrubá
Jazyková korektura PaedDr. Václav Vodvářka
Sazba JoshuaCreative, s. r. o.
Fotografie na obálce Ing. Pavel Kopta
Fotografie a kresby v textu: Ing. Pavel Kopta 1–6, 8, 13, 25, 31–38, 46–51, 54–85; Bramac 14–17; Cembrit 26, 27; Eureko 39–41; IKO 28, 29; Lanit Plast 42, 43; Lindab 20–22; Onduline 24, 30; Prefa Aluminiumprodukte 23; Roto 52; Ruukki 18, 19; Tondach 7, 9–12; Velux 53; Zenit 44, 45

© Grada Publishing, a. s., 2012
Cover Design © Grada Publishing, a. s., 2012

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-247-3484-2

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8229-4 (elektronická verze ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8230-0 (elektronická verze ve formátu EPUB)
ISBN 978-80-247-8231-7 (elektronická verze ve formátu MOBI)

Úvodní slovo

Vážení čtenáři,

dovolte, abychom vám v této knížce nabídli pomoc při výběru materiálů vhodných pro opravu i novostavbu šikmé střechy.

O problematice šikmých střech bylo napsáno mnoho článků i několik odborných publikací. Domníváme se však, že pro laickou veřejnost, pro uživatele, který se právě rozhoduje jak vybrat vhodný střešní materiál pro zcela konkrétní podmínky, bylo souhrnně předloženo velice málo srozumitelných a přehledně uspořádaných informací.

Z praxe stavařů a obchodníků víme, že není vždy snadné zákazníkovi vysvětlit důvody, proč nelze jím požadovaný materiál použít, a mnohdy může být odborníkovo odmítavé konstatování pro investora, kterému se z nejrůznějších důvodů zalíbilo jisté řešení střechy, i velkým zklamáním. Chceme proto těmto nedorozuměním předejít, informovat zákazníka včas o vhodnosti či nevhodnosti jednotlivých materiálů ve vazbě na technické parametry každé střechy, poradit mu s výběrem materiálů, nabídnout mu různá alternativní a funkční řešení a seznámit ho s problémy, které zákonitě nastanou, pokud se určitý materiál použije zcela nevhodně. To všechno se snažíme převést z ryze odborné terminologie do řeči srozumitelné i člověku, který není do daného oboru zasvěcen.

Za léta své praxe jsme se setkali s názorem, že stavebnictví je obor podobný medicíně. Již si nevzpomínáme, kdo nám to řekl, nicméně jsme si položili otázku, co tyto dva rozdílné obory může spojovat, a důležité podobnosti jsme postupně skutečně s trochou nadsázky nacházeli. Stejně tak, jako má medicína mnoho samostatných oborů, mnoho specialistů, sestává i stavebnictví z řady profesí, které vykonává mnoho řemeslníků, a ne každý odborník ovládá všechno; to platí právě tak jako v medicíně.

Každý dům, aby mohl dobře fungovat, musí obsahovat a harmonicky slaďovat všechny základní prvky. Od základů, hrubé stavby, střechy, oken, dveří, až po vybavení interiérovými detaily. Všechno musí vždy správně plnit svou funkci. Jestliže tomu tak není, je dům hendikepován, ohrožen „nemocí“, a nebude nikdy stoprocentně funkční. Jakákoliv improvizace, nevyléčení, se téměř vždycky negativně zapíše do života budovy. A tak i každá střecha, stejně tak jako každý člověk, je jiná, má svá specifika i úskalí.

Pevně věříme, že se naše snaha zúročí, že se tato kniha stane dobrým pomocníkem při výběru materiálů a přispěje k co možná nejlepšímu naplnění vašich představ o vaší střeše. Konec konců každý chceme mít pevnou střechu nad hlavou a rádi se vracíme pod rodnou střechu. Střecha je svým způsobem symbolem domu jako takového, symbolem jistoty, ať je tedy funkční, bytelná a estetická.

Ing. Pavel Kopta

Jana Janoušková

Poděkování

Dovolte nám poděkovat všem, kteří nám byli na blízku, když jsme tuto knihu tvořili, všem, kteří nám důvěřovali, povzbuzovali nás k další činnosti a netrpělivě vyhlíželi výsledek. Díky patří všem, kteří nám předávali vědomě i nevědomě své zkušenosti, zkrátka všem, kterým není téma šikmých střech lhostejné. Poděkování patří rovněž našim blízkým, neboť čas strávený tvorbou stránek této publikace jsme mohli věnovat právě jim.

Doufáme, že naše snaha vytvořit jakýsi manuál pro správný výběr materiálu pro šikmou střechu se zdařila a tato publikace poslouží všem čtenářům, kteří v ní naleznou hledané základní informace.

Při psaní této knihy jsme vycházeli z vlastních zkušeností, a proto se můžeme v určitých názorech lišit od ostatních.

1 Základní pravidla pro navrhování střech

Budováním střechy se nezbytně zabývali naši předkové již při zřizování prvních pravěkých příbytků, neboť celé obydlí bylo zpočátku tvořeno prakticky pouze střechou. S vývojem civilizace a hmotné kultury šel ruku v ruce i vývoj stavební činnosti, tedy samozřejmě i konstruování střech.

Střechou rozumíme tu část stavby, která chrání prostor nacházející se pod touto konstrukcí (tzv. podstřeší) před vnějšími povětrnostními vlivy. K nejzákladnějším funkcím střechy, jako jsou ochrana před srážkami (deštěm, sněhem, kroupami, námrazou) a ochrana před větrem, brzy přibyla funkce ochrany před chladem nebo naopak před přílišným teplem. Vzhledem k těmto požadavkům došlo k diferenciaci různých konstrukčních, materiálových a tvarových řešení střech.

Každá střecha musí obsahovat nosnou konstrukci a střešní krytinu. Podle způsobu využití pak často obsahuje další vrstvy, zejména vrstvu tepelněizolační, vrstvu vzduchovou, vrstvu tvořící podhled a další vrstvy nezbytné pro správné fungování střechy. Právě návrhem střešních plášťů, výběrem vhodných materiálů i způsobů jejich použití se nyní budeme zabývat.

1.1 Rozdělení střech

Nejzákladnějším rozdělením střech je dělení dle sklonu:

ploché střechy – střechy se sklonem vnějšího povrchu menším nebo rovném 5°,

šikmé střechy – střechy se sklonem vnějšího povrchu větším než 5° a menším nebo rovném 45°,

strmé střechy – střechy se sklonem vnějšího povrchu větším než 45°.

Rozdělení střech dle skladby střešního pláště:

jednoplášťové – podstřeší je odděleno od vnějšího prostředí jedním střešním pláštěm,

dvou- a víceplášťové – podstřeší je odděleno od vnějšího prostředí dvěma nebo více střešními plášti navzájem oddělenými větranou vzduchovou vrstvou.

Rozdělení střech dle plošné hmotnosti střešního souvrsví:

těžké – plošná hmotnost střešního pláště je vyšší než 100 kg/m²,

lehké – plošná hmotnost střešního pláště je nižší než 100 kg/m².

Rozdělení střech dle tvaru:

sedlová střecha,

pultová střecha,

valbová střecha,

polovalbová střecha,

mansardová střecha,

pilová střecha,

válcová střecha,

stanová střecha,

jehlanová (věžová) střecha,

kuželová střecha,

kopule,

báň.

Obr. 1 Typy střech

Vzhledem k nejrůznějším půdorysným i výškovým rozměrům staveb nemají střechy jen nejjednodušší půdorysné tvary (čtverec, obdélník), ale často jsou uspořádány do tvaru písmene L, T, U apod. Průniky střešních ploch a tvarových typů střech pak na střeše vytvářejí různé detaily, jako nároží, úžlabí, napojení na svislou stěnu atd.

Častým prvkem ve střeše je vikýř.

Obr. 2 Části střechy

Dle tvaru dělíme vikýře:

sedlový vikýř,

valbový vikýř,

polovalbový vikýř,

pultový vikýř,

stanový vikýř,

válcový vikýř

trapézový vikýř,

volské oko,

napoleonský klobouk.

Střechy se mohou dále dělit podle řady dalších aspektů, např. míry a způsobu zateplení, materiálového a rozměrového řešení nosné konstrukce, technologie realizace střešního pláště atd.

Obr. 3 Tvary vikýřů

1.2 Nosné konstrukce střech

Nosná konstrukce každé střechy má za úkol přenést veškeré vlastní zatížení celého střešního pláště (všechny vrstvy od podhledu až po střešní krytinu, včetně samotné nosné konstrukce) a veškeré zatížení vnějšími vlivy (sníh, voda, vítr, občasné zatížení např. při opravě) do dalších (většinou svislých) částí budovy.

Podle použitého materiálu se nosné konstrukce střech dělí na dřevěné, ocelové, železobetonové a kombinované. Nejčastější variantou jsou dřevěné nosné konstrukce, které mohou tvořit různé soustavy krovů, sbíjené příhradové vazníky a lepené vazníky či nosníky.

Obr. 4 Schéma vaznicové soustavy

Střešní nosné konstrukce tvořené dřevěným krovem se nejčastěji používají v bytové výstavbě (rodinné a bytové domy). Dle uspořádání jednotlivých prvků se dělí na krovy stojaté a ležaté, stolice a hambalkové soustavy. Pro zhotovení krovů se používá dřevěných hranolů spojovaných tesařskými spoji (čepováním, plátováním, kampováním ad.), nebo dnes častěji (možná bohužel) ocelovými vruty, šrouby a styčníkovými deskami.

Krovy se zhotovují tradičním způsobem na stavbě. Tesaři si na místě upravují délky jednotlivých prvků, vyřezávají spoje a postupně sestavují celou konstrukci. Stavba krovu na běžném rodinném domě může trvat přibližně týden. Druhou možností, stále častěji používanou, je vyřezání krovu speciálním strojem na základě naprosto přesné výrobní dokumentace. Jednotlivé prvky pak jsou na stavbu dodány nařezané na potřebné délky včetně zhotovených veškerých spojů, a pokud je třeba, tedy i hoblované. Stavba takového krovu trvá jeden až dva dny.

Sbíjené příhradové vazníky se používají pro zhotovení střech (obvykle s nízkým sklonem), kde nebude využíváno podkroví. Jedná se především o jednopodlažní rodinné domy (typu bungalov), ale i o různé supermarkety nebo výrobní haly. Pro zhotovení vazníků se většinou používá běžných prken tloušťky 24 mm spojovaných ocelovými styčníkovými deskami. Výhodou tohoto řešení je úspora materiálu a rychlost realizace. Výrobou příhradových vazníků se zabývá celá řada firem, které dokážou dle požadovaných rozměrů budoucí střechy vytvořit vlastním statickým výpočtem jejich přesný návrh, zpracovat výrobní dokumentaci, zhotovit vazníky a provést i montáž na stavbě (u běžného rodinného domu trvá většinou jeden den).

Nosné konstrukce z lepených dřevěných nosníků se používají nejčastěji pro vyřešení velkorozponových budov, zejména sportovních hal či různých kulturních objektů. Lepené nosníky mají obrovskou únosnost, mohou se vyrábět v téměř neomezených délkách a výškách. Vyrábějí se slepením dřevěných lamel (latí). Vnější povrch bývá hoblovaný a vzhledem ke své vysoké estetičnosti bývá nosná konstrukce z lepených nosníků pohledová (není schována nad podhledem).

Ocelové a železobetonové nosné konstrukce jsou nejčastěji navrhovány pro zastřešení halových výrobních a skladových objektů, ocelové dále při stavbě sportovních hal. Pro návrh je vždy zapotřebí vypracovat velmi podrobný statický výpočet, podle kterého jsou jednotlivé části nosné konstrukce následně vyrobeny. Výroba většinou probíhá mimo vlastní stavbu; tam bývá konstrukce dopravena již ve formě ocelových příhradových vazníků nebo železobetonových panelů.

Veškeré prvky nosné konstrukce střechy musí být opatřeny vhodnou úpravou zaručující dlouhou životnost. Všechny dřevěné prvky je třeba naimpregnovat proti hnilobě, růstu hub a dřevokaznému hmyzu a ocelové konstrukce je nezbytné opatřit ochranným protikorozním nátěrem.

1.3 Skladba střešního pláště

Střešní pláště se zásadně liší, zejména podle způsobu využití podstřešního prostoru, sklonu střechy, použité střešní krytiny, způsobu provedení zateplení, počtu větraných mezer a dalších aspektů.

Nejběžnějším způsobem provedení šikmé střechy nad obytným podkrovím je dvouplášťová střecha (dva pláště oddělené jednou větranou vzduchovou mezerou) s tepelněizolační vrstvou.

Obecně lze skladbu popsat tímto způsobem:

střešní krytina (střešní tašky, vláknocementové šablony, plech, asfaltové šindele atd.);

separační vrstva (používá se jen u některých typů krytin, např. plechu);

nosná konstrukce pro střešní krytinu (střešní latě, celoplošné bednění);

větraná vzduchová mezera;

pojistná hydroizolace (difuzně otevřená fólie);

tepelná izolace (minerální nebo skelná vata, PIR desky);

nosná konstrukce střechy (např. dřevěný krov);

parozábrana;

nosná konstrukce podhledu (rošt z ocelových profilů pro sádrokarton, dřevěné latě pro palubky nebo dřevovláknité desky apod.);

podhled (sádrokarton, palubky, dřevovláknité desky apod.).

Takto popsaná skladba platí opravdu pouze obecně. V konkrétních případech realizace se liší zejména umístěním tepelné izolace (nad krokve, mezi krokve, pod krokve, kombinace) a její tloušťkou a na základě toho i umístěním parozábrany. V dalších kapitolách knihy se seznámíte s jednotlivými vrstvami, s materiály, ze kterých se zhotovují, a se zásadami pro jejich správnou realizaci.

Obr. 5 Skladba střešního pláště: 1 – střešní krytina, 2 – separační vrstva, 3 – nosná konstrukce pro střešní krytinu, 4 – větraná vzduchová mezera vymezená kontralatěmi, 5 – pojistná hydroizolace, 6 – nosná konstrukce střechy, 7 – tepelná izolace, 8 – parozábrana, 9 – nosná konstrukce podhledu, 10 – podhled

1.4 Odvětrávaná vzduchová mezera

U dvou- a víceplášťových střech musí být vždy navržena jedna nebo více odvětrávaných vzduchových mezer. U dvouplášťových střech je to jedna, u tříplášťových jsou mezery dvě. Odvětrání je zajištěno přímým napojením mezery na vnější prostředí. Cirkulace vzduchu v mezeře je zajištěna rozdílnými teplotami v nižší a vyšší části střechy, a tedy rozdílnými tlaky vzduchu, a dále pak působením větru. Vzduch se do mezery přivádí pomocí otvorů krytých nejčastěji vhodnou mřížkou, umístěných v nejnižší části střechy (okapní hraně), a odvádí se v nejvyšší části střechy (hřeben, nároží, pultová hrana) pomocí odvětrávacích prvků, které jsou součástí střešní krytiny. Výška vzduchové mezery je dána výškou kontralatí.

Odvětrání střešního pláště má několik velice důležitých funkcí. Jsou to:

odvedení vlhkosti do vnějšího prostředí (vlhkost z vnějšího prostředí, která pronikla skrz střešní krytinu, dále vlhkost z vnitřního prostředí, která pronikla skrz vzduchotěsnicí vrstvy, a vlhkost zabudovaná, např. v syrovém mokrém dřevě použitém na výstavbu);

snížení teploty pod střešní krytinou v teplých měsících, kdy může dojít k silnému přehřátí vnitřního prostředí;

srovnávání teplot ve střešních krytinách, aby nedocházelo ke vzniku vnitřního napětí v materiálech a v zimních měsících docházelo k postupnému rovnoměrnému odtávání sněhu v celé ploše střechy;

zabránění vzniku kondenzátu vodních par, které prostoupí do střešního pláště z vnitřního prostředí.

Musím upozornit rovněž na skutečnost, že prakticky všichni výrobci střešních krytin vyžadují provedení odvětrávané vzduchové mezery ve střešním plášti a rovněž to bývá jedním z požadavků pro možnost uplatnění záruky na materiál.

Šikmé střechy jednoplášťové (bez odvětrávané vzduchové mezery) se navrhují, jen pokud se jedná o jednoduché střechy bez tepelněizolační vrstvy a prostor pod nimi je propojen s venkovním prostředím. Celý střešní plášť tvoří pouze střešní krytina a nosná konstrukce. Typickým příkladem jsou různé zahradní altány, přístřešky, garážová stání apod. Výjimku tvoří pouze střechy, na nichž je střešní plášť vytvořen ze sendvičových panelů, které se v bytové výstavbě vyskytují jen velmi zřídka. V ostatních případech navrhujeme střechy dvou- a víceplášťové.

Nejčastější variantou šikmé střechy je střecha dvouplášťová. Odvětrávaná vzduchová mezera je umístěna mezi nosnou konstrukcí střešní krytiny a pojistnou hydroizolací. Pod pojistnou hydroizolací je nejčastěji vložena tepelná izolace nebo celoplošné bednění. Pojistná hydroizolace musí být vždy provedena z difuzně otevřené fólie kontaktní na tepelnou izolaci či bednění.

Dimenze odvětrávané vzduchové mezery je třeba navrhnout dle následujících pravidel (převzato z ČSN 731901 – Navrhování střech):

Nejmenší tloušťka větrané vzduchové vrstvy, určené pro odvod vodní páry difundující do střešní konstrukce, je:

60 mm – pro střechy se sklonem 5°–25°;

40 mm – pro střechy se sklonem vyšším než 25°.

Plocha přiváděcích větracích otvorů k ploše větrané střechy:

1/200 – pro střechy se sklonem 5°–25°;

1/300 – pro střechy se sklonem 25°–45°;

1/400 – pro střechy se sklonem vyšším než 45°.

Plocha odváděcích větracích otvorů by měla být větší min. o 10 %, než je plocha otvorů přiváděcích.

Tato pravidla platí pouze pro střechy s délkou vzduchové mezery, tj. vzdáleností přiváděcích a odváděcích otvorů, do 10 m. Pokud je délka větší, je nutno nejmenší tloušťku mezery navýšit o 10 % za každý metr délky navíc.

Dalším pravidlem je, že vzdálenost přiváděcích a odváděcích otvorů by měla být max. 18 m.

Tyto hodnoty jsou platné pouze pro střechy bez zabudované vnitřní vlhkosti. Pokud navrhujeme střechu nad hodně vlhkým prostředím (např. vnitřní bazén, sauna apod.), je nutné konstrukci a návrh odvětrávané vzduchové mezery ověřit tepelně technickým výpočtem. Upozorňuji, že se jedná o návrh dle platné normy, avšak dle podkladů jednotlivých výrobců se návrh (výpočet) může dost výrazně lišit, a to obzvláště v definování plochy odváděcích otvorů v hřebenové části střechy. Jestliže budeme výpočet provádět na základě doporučení této normy, může vyjít plocha odváděcích otvorů značně vysoká, převyšující možnosti proveditelnosti konkrétní střešní krytinou. Proto mnoho výrobců uvádí předepsané min. hodnoty plochy větracích otvorů často o dost nižší.

Pokud je větraná vzduchová mezera přerušena (např. střešním oknem), je nutné zajistit její odvětrání propojením do sousedních polí. Nejlepším způsobem je vynechání částí kontralatí pod a nad touto překážkou.

Tříplášťové střechy se navrhují nejčastěji tehdy, pokud je provedena pojistná hydroizolace z nekontaktní difuzně otevřené fólie. Zde je jedna mezera umístěna nad fólií, druhá pod ní. Druhou možností je nutnost zhotovení vodotěsného podstřeší za použití asfaltového pásu umístěného na celoplošném bednění. Jedna vzduchová mezera je umístěna nad asfaltovým pásem, druhá pod bedněním. Upozorňuji, že obě vzduchové mezery musí být účinně napojeny na vnější prostředí a řádně odvětrávány. Technicky je to možné provést pouze u nejjednodušších typů střech (např. sedlových či pultových), u složitějších typů střech a zejména u střech, kde se vyskytuje úžlabí či střešní okna, se provedení tříplášťových střech nedoporučuje, neboť je technicky prakticky neproveditelné. Navíc se od používání nekontaktních difuzně otevřených fólií ustupuje.

 Nejčastější chyby

Nejčastější chyby při návrhu a zhotovení odvětrávané vzduchové mezery jsou:

nedostatečná dimenze přiváděcích či odváděcích otvorů nebo nedostatečná výška mezery;

zakrytí přiváděcích otvorů nevhodnou příliš hustou mřížkou, která omezuje přístup dostatečného množství vzduchu;

přílišné vmáčknutí vláknité tepelné izolace z vnitřní strany pod pojistnou hydroizolaci, která se vyboulí směrem do vnějšího prostředí a zmenší průřez odvětrávané mezery nebo jej zcela ucpe;

neřešení propojení jednotlivých polí odvětrávané mezery pod a nad střešními okny, většími komíny, střešními výlezy apod.;

návrh tříplášťové střechy s nekontaktní pojistnou hydroizolační fólií na členitou střechu, zejména do úžlabí.

2 Střešní krytiny

2.1 Pálené střešní tašky

2.1.1 Historie avýroba

Historie výroby keramických tašek sahá do starověkého Řecka aŘíma, tedy do časů před naším letopočtem. Mezi archeologickými nálezy se ve zmíněných oblastech velmi často objevují dvojdílné střešní tašky připomínající dnešní prejzy. Není pochyb, že pálená krytina je jednou znejstarších uměle zpracovávaných střešních krytin vhistorii lidstva.

Základním materiálem pro výrobu keramických tašek je cihlářská hlína, která se obvykle těží vokolí výrobního závodu. Vytěžená hlína se nechá patřičnou dobu odležet, poté se míchá, mele, přidávají se různé přísady, aby výsledný produkt byl co nejjemnější, maximálně homogenní, aměl tudíž co nejlepší vlastnosti potřebné pro výrobu kvalitních tašek.

Pálené tašky se vyrábí dvěma způsoby: tažením aražením. Při výrobě tažených tašek dochází za pomoci šnekového lisu kvytlačování nekonečného pásu hlíny srozměry konečného průřezu tašek. Pás je následně dělen dle požadované délky tašek. Tímto způsobem se dnes vyrábí pouze bobrovky. Druhý způsob výroby – ražení – má počáteční fázi výroby shodnou svýrobou tašek tažených. Rovněž dochází kvýrobě nekonečného pásu, tentokrát ale ne vrozměrech konečného průřezu tašek, nýbrž tak, aby bylo zajištěno dostatečné množství suroviny pro další lisování. Tento pás je také dělen dle potřebné délky budoucích tašek. Vzniklý polotovar nyní připomíná spíše obdélníkové dlaždice. Ty se následně lisují do sádrových forem, ze kterých již vychází produkt požadovaného tvaru arozměrů. Tímto způsobem se vyrábí vsoučasnosti všechny tašky kromě bobrovek. Po vylisování se na horní povrch tašek může nástřikem nanést povrchová úprava (engoba nebo glazura). Před vlastním vypálením je nutné tašky patřičně vysušit, aby nedošlo kdeformaci či úplnému popraskání materiálu. Tašky se na 10–80 hodin umístí do sušárny, kde za působení vyšší teploty dojde kodbourání vlhkosti. Po vysušení tašky putují do pece. Vypalování probíhá vrozmezí 900–1200 °C po dobu 10–30 hodin. Výše teplot adoba sušení avypalování je vždy závislá na vlastnostech suroviny, tvaru avelikosti vyráběných tašek. Vypálené tašky mají již konečnou pevnost apo jejich vychladnutí se balí na palety amohou se expedovat kzákazníkům.

Z popsaného postupu produkce pálených tašek vyplývá, že výroba je energeticky (a tedy ifinančně) velmi náročná. Zároveň je jasné, že rozhodující vliv na životnost tašek má kvalita cihlářské hlíny. Hlína nižší kvality neumožňuje vyrábět tašky větších formátů, neboť produkty vyšších rozměrů by vycházely zpece křivé nebo popraskané. Rozměrová řada tašek konkrétního výrobního závodu nám tedy může napovědět, jaká je kvalita těžené hlíny, ze které jsou tašky vyráběny.

Obr. 6 Těžba hlíny se provádí většinou vtěsné blízkosti výrobního závodu

2.1.2 Vlastnosti pálených tašek

Pálené tašky se vyrábějí vširoké škále tvarů. Jak již bylo řečeno, první se objevily prejzy, následně bobrovky, esovky, tašky srůznou velikostí vln či tašky úplně rovné. Prejzy abobrovky se dnes většinou používají na rekonstrukce střech historických či církevních objektů, ostatní tvary tašek na zastřešení nejrůznějších budov od rodinných domů po domy bytové či polyfunkční.

Pálené tašky se často produkují bez jakékoli povrchové úpravy. Pak hovoříme otzv. taškách režných. Barva tašek je tedy dána barvou vypáleného cihelného střepu. Ta bývá často velmi odlišná vzávislosti na použité cihlářské hlíně. Barva tašek může být od oranžové, přes červenou až po hnědou. Odstín režných tašek je nejvíce ovlivněn množstvím oxidů kovů vcihlářské hlíně. Produkce zkaždého výrobního závodu má často svoji typickou barvu aprodukty zrůzných závodů se většinou nedají kombinovat. Tašky režné bez povrchové úpravy bývají nejlevnější, nevýhodou je, že po čase barva zajde, povrch se zašpiní, často velmi nesouměrně.

Obr. 7 Nejběžnější tvary pálených střešních tašek

Na pálených taškách používáme dva typy povrchových úprav – engoby aglazury. Engoba je vlastně hodně naředěná keramická hmota obohacená ooxidy kovů arůzné minerály, které po vypálení dodají povrchu tašky požadovanou barvu. Nastříká se po vylisování tašek na jejich horní povrch (pohledovou část) avypaluje se současně staškou. Vypálením tak dojde ke spojení hlíny tašky spovrchovou úpravou, čímž je zaručeno, že se povrchová úprava nemůže od tašky nijak oloupat či jinak samovolně oddělit. Engobované tašky mají hladký matný stejnobarevný povrch. Tato povrchová úprava je na tašce zachována po celou dobu životnosti tašky.

Glazura je na tašku nanášena stejným způsobem ave stejné fázi jako engoba. Liší se ale složením. Základ tvoří oxidy křemíku, díky kterým dojde po vypálení (společně staškou) kjejich slinutí atašky získají hladký lesklý sklovitý povrch. Tato povrchová úprava je rovněž zachována na tašce po celou dobu její životnosti, navíc díky své hladkosti nejúčinněji brání usazování nečistot či růstu lišejníků amechů. Je však nutno podotknout, že žádná povrchová úprava životnost pálených tašek nikdy neprodlužuje. Jedná se pouze oestetickou záležitost střešní krytiny. Dále zdůrazňuji, že všechny povrchové úpravy na všech typech krytin od všech výrobců jsou nanášeny vždy nástřikem zhorní (pohledové) strany. Nikdy se tašky do roztoku nemáčí. Pokud není nastříkána některá část boční nebo hlavové drážky, nejedná se ozávadu.

Obr. 8 Bobrovky se vyrábí vcelé řadě tvarů ibarevných provedení

Pálené střešní tašky se většinou vyrábí sbočními ahlavovými (horními) drážkami. Tašky bezdrážkové se dnes vyrábí prakticky jen ve tvaru bobrovky. Drážky jsou vždy minimálně dvě, uněkterých typů itři. Tašky svícenásobným drážkováním mají větší předpoklad odolat průniku srážkové vody např. hnané větrem. Boční ahlavové drážky bývají většinou vrůzné výškové úrovni abývají navzájem odděleny. Pak hovoříme otaškách spřerušovanou vodní drážkou. Některé typy tašek však mají boční ahlavové drážky navzájem propojeny ve stejné úrovni, pak se jedná otašky se spojitou vodní drážkou. Tyto tašky mívají pro pokládku předepsaný nižší minimální bezpečný sklon než tašky spřerušovanou vodní drážkou.

Hlavové drážky mohou být různě široké, resp. spodní zámek tašky může zapadat až pod ně. Způsob provedení této části tašky může při pokládce umožňovat jistý posun. Pokud jsou drážky úzké, bývá možnost posunu vzámku jen několik milimetrů. Takovýmto taškám říkáme tašky neposuvné. Některé typy tašek umožňují konstrukcí hlavového zámku posun až ovíce než 3 cm, tyto tašky se nazývají taškami posuvnými.

Výrobci pálených tašek produkují vedle základních tašek samozřejmě iřadu doplňků. Jsou to hřebenáče, tašky okrajové, větrací, poloviční, prostupové, lomené či pultové. Tyto doplňky jsou rovněž vyráběny zhlíny ave stejných povrchových úpravách jako tašky. Další doplňky jsou kovové či plastové, jedná se především oprvky zajišťující napojení ventilace aantén, odvětrání střešního pláště, prvky umožňující chůzi po střeše či prvky chránící před sesouváním sněhu. Převážnou většinu detailů, se kterými se na střeše setkáme, lze vyřešit vhodným systémovým prvkem.

Hmotnost pálených tašek je vždy závislá na velikosti jednotlivých tašek ana jejich počtu potřebném kzastřešení metru čtverečního. Uvětšiny typů krytin se hmotnost pohybuje od 42 do 50 kg/m². Ztohoto rozmezí se vymykají pouze bobrovka aprejz. Hmotnost bobrovky se pohybuje kolem 65 kg/m², hmotnost prejzů pokládaných do malty může být ještě vyšší.

Obr. 9 Výrobci pálených střešních tašek nabízejí celou řadu okrasných doplňků na hřebenáče, které se staly vposledním desetiletí módní záležitostí

Spotřeba pálených tašek je pro každý typ tašek naprosto odlišná. Pro většinu druhů ražených tašek ale platí spotřeba 10–15 ks/m². Izde jsou samozřejmě výjimky. Na našem trhu jsou běžně kdostání německé tašky snázvem Nibra, ukterých spotřeba činí jen 6 ks/m². Jedná se ovůbec největší vyráběné tašky na světě. Oproti tomu spotřeba bobrovky je cca 36 ks/m² (spotřeba je stejná pro pokládku jednoduchou idvojitou).

2.1.3 Výrobci, ceny, záruky

2.1.4 Zásady pokládky pálených tašek

Obr. 10 Řešení odvětrání střešního pláště vokapní části

Obr. 11 Řešení odvětrání vhřebenové části za použití větracích tašek avětracího prvku pod hřebenáč

Velmi široká nabídka nejrůznějších tvarů, velikostí aodstínů povrchových úprav.

V kategorii posuvných tašek je poměrně jednoduchá pokládka ina velmi členité střechy. Krytinu lze správně rozměřit ina malé plochy. Tašky je možné bez potíží položit ina střechy srozměrovými odchylkami krovu či laťování.

Bobrovkami je možné krýt zaoblené plochy (např. zaoblená nároží, věžičky, vikýře ve tvaru volských ok apod.).

Všichni výrobci nabízejí velmi širokou škálu doplňků, díky kterým lze většinou systémově vyřešit každý detail.

Pálené střešní tašky se spojitými drážkami lze za splnění jistých podmínek (vodotěsné podstřeší) pokládat na střechy se sklonem již od 12°.

Dokonalý způsob odvětrání střešního pláště vpřípadě použití větracích tašek pro připojení hřebene bez nutnosti použít větrací tašky do plochy ahřebenové větrací pásy.

Do střech skrytinou zpálených tašek lze bez potíží namontovat střešní okna, solární kolektory apod., ato idodatečně, když je již střešní krytina položená.

Střešní tašky jsou velice pevné, pokud to dovoluje sklon střechy, lze po taškách bez obav chodit; nemusíme se bát, že by tašky praskly.

Hmotnost všech typů krytiny (vyjma bobrovky aprejzy) se pohybuje vrozmezí 40–50 kg/m², většinou není nutné brát zřetel na hmotnost při výběru typu pálené krytiny sohledem na zatížení krovu.

Povrchová úprava (engoba, glazura) zůstává na taškách po celou dobu jejich životnosti atéměř nedochází kžádným vizuálním změnám, střecha je esteticky přitažlivá ipo desítkách let.

Povrch tašek je hodně jemný ahladký (zejména glazovaný), proto dochází jen zřídka kusazování nečistot či růstu lišejníků, řas či mechů.

Dlouhodobá životnost: všichni výrobci udávají životnost pálených tašek vhorizontu 100 let.

Většina výrobců poskytuje záruku 30 let, někteří ivíce.

Poměrně nízká cena vpřípadě tašek režných iněkterých typů tašek engobovaných.

Vynikající poměr cena/životnost.

Pokládka tašek neposuvných vyžaduje vysokou zručnost apečlivost. Hodně členité střechy se na pokládku neposuvných tašek velmi špatně rozměřují ačasto je nutno zařezávat poslední řadu uhřebene.

Pokládka pálených tašek obecně vyžaduje větší pečlivost než pokládka např. betonových tašek. Ztohoto důvodu může být cena za montáž vyšší.

Většina typů pálených tašek se nehodí na střechy svelmi nízkými sklony. Před výběrem krytiny je nutné vždy ověřit minimální bezpečný sklon, od kterého je možné tašky pokládat.

Pokud výrobce pro daný typ tašek nevyrábí větrací tašky pro připojení hřebene, aje tedy zapotřebí použít větrací tašky do plochy, hrozí zafoukávání prachového sněhu či větrem hnaného deště do podstřeší právě těmito větracími taškami.

Tašky engobované jsou velmi náchylné na vznik drobných odřenin při transportu, ato jak při dovážce autem na stavbu apři přesunu výtahem na střechu, tak ipři samotném pokládání. Odřeniny či odštěpky jsou velmi patrné zejména na tmavých odstínech (tmavě hnědá, černá) engoby. Nicméně tyto oděrky většinou nebývají předmětem reklamace, resp. reklamace nebývají dodavatelem uznány.

Tašky glazované mají extrémně hladký povrch avětšinou dochází ke sjíždění sněhu ze střechy.

Tašky glazované se za jasného slunečného počasí často velice lesknou. Někdy může nasvícená část střechy velmi nepříjemně oslňovat uživatele sousedních objektů, což se samozřejmě nemusí každému líbit, ajiž vznikla ztohoto důvodu řada sousedských sporů.

Vyšší cena uněkterých typů tašek engobovaných azejména tašek glazovaných. Cena za krytinu vglazovaném provedení na celou střechu může být více než dvojnásobná oproti krytině režné potřebné na tutéž střechu.

Nedostatečně odvětraný střešní plášť. Dimenze odvětrání (zejména vhřebenové části) by se měla vždy ověřit výpočtem. Pokud používáme větrací tašky, je jejich počet závislý na odvětrávacím průřezu každé tašky aten se většinou ukaždého typu velmi liší.

Nedbale rozměřená analaťovaná střecha, tašky vsobě nesedí, hrozí zatékání aodfouknutí větrem.

Nedostatečné přikotvení tašek po obvodu střechy atašek řezaných (úžlabí, nároží, kolem střešních oken apod.).

Nedostatečný počet prvků proti sesuvu sněhu. Když je prvků málo (zejména kovových protisněhových háků), může dojít při sesuvu sněhu kjejich poškození spojenému často sdestrukcí tašek. Paradoxně pak háky napáchají ještě více škody, než kdyby ve střeše vůbec nebyly.

Montáž tašek na nižší sklony než předepisuje výrobce.

Při pokládce na nižší sklon, než je minimální bezpečný, bývá často nesprávně provedené těsné či vodotěsné podstřeší.

Ukončení pojistné hydroizolace vdolní okapové části musí být provedeno tak, aby případná voda byla odvedena mimo konstrukci střešního pláště. Tento detail lze správně vyřešit jen pomocí okapnice, která ale často nebývá instalována.

Krytina se má na střechu pokládat vždy mícháním tašek zněkolika palet. Pokud odebíráme tašky vždy jen zjedné palety, hrozí tím viditelné napojení jiného odstínu tašek na střeše zpalety vyrobené vjiné šarži.

Každý výrobce udává ke každému typu krytiny předpisy pro správnou pokládku. Ty se často velmi liší. Proto je nutné tyto předpisy před montáží pečlivě prostudovat. Předejde se tak mnohdy fatálním chybám.

Řezání tašek by se nikdy nemělo provádět vblízkosti již položených tašek (na střeše). Při řezání se uvolňuje velmi jemný červený prach, který se usadí na povrchu tašek anedá se již žádným způsobem vymýt. Tato nedbalost je extrémně viditelná zejména ukrytin stmavým povrchem. Tvrzení, že „déšť to spláchne,“ je zcela mylné. Tento usazený prach se nedá dokonale vymýt ani přístrojem stlakovou vodou. Řezání tašek je ideální provádět na zemi, resp. vdostatečné vzdálenosti od položených střešních tašek.

Bobrovky aprejzy se často používají kvytvoření stříšek různých atik, zdí, zídek aplotů. Pokládka se provádí nejčastěji do malty přímo na zdivo. Ipři pokládce na takto jednoduchý stavební prvek (krytina je často položena pouze vjedné řadě) je však nutné dodržet minimální bezpečný sklon, který je ubobrovek 30°, uprejzů dokonce 40°. Vtěchto případech často dochází kpokládce krytiny vnižším sklonu, při dešti pak voda neodkapává ze spodní hrany tašky, ale vrací se zpět (do protispádu) avsakuje se do zdiva. Na zdivu se potom objevují vlhké mapy azdivo postupně degraduje.

2.2 Betonové střešní tašky

Velice jednoduchá pokládka vzhledem kposuvnosti tašek. Tašky lze bez potíží usadit ipři drobných nerovnostech vlaťování.

Vzhledem kvelmi široké nabídce doplňků možnost řešení téměř jakýchkoli detailů pomocí systémových prvků.

Většinu typů betonových tašek je možné pokládat od 12° sklonu střechy.

Betonové tašky lze použít na pokrytí prakticky všech typů střech onejrůznějších sklonech.

Pokládku zvládne iméně zkušený řemeslník, pokud bude pečlivě dodržovat předpisy adoporučení výrobce.

Po střeše pokryté betonovými taškami můžeme bez potíží chodit (pokud to dovoluje sklon) bez rizika rozbití či prošlápnutí tašky.

Snadná demontáž tašek, pokud chceme dodatečně do střechy osadit nový prvek (střešní okno, odvětrání kanalizace apod.).

Jednoduchá montáž střešních oken, solárních panelů apod. do betonových krytin.

Dlouhodobá životnost betonových krytin: většina výrobců udává životnost přibližně 100 let.

Dlouhá záruční doba: prakticky všichni výrobci poskytují záruku 30 let.

Cenová dostupnost pro většinu investorů: betonové střešní tašky patří do kategorie levnějších střešních krytin.

Vynikající poměr cena/životnost.

Nižší životnost povrchové úpravy. Vytvořit povrchovou úpravu (nástřik) na jakémkoliv betonovém produktu je obecně velice obtížné vzhledem kpřítomnosti cementu, který povrchovou úpravu rozkládá. Vzhled povrchové úpravy (tedy itašky) se mění úměrně se stárnutím produktu. Prakticky všechny barvy mají spřibývajícími roky tendenci směřovat do odstínu hnědé nebo šedé. Ztohoto důvodu doporučuji vybírat betonové krytiny svícenásobným nástřikem.

Na taškách spovrchovou úpravou jemným posypem často dochází kusazování nečistot, ať už se jedná opolétavý prach, saze zkomínů či jehličí ze stromů. Rovněž často dochází krůstu lišejníků, ato zejména na částech střech orientovaných kseveru, kam nesvítí slunce. Ztěchto důvodů by se betonové tašky sposypem neměly pokládat na střechy trvale zastíněné ana střechy, vjejichž těsné blízkosti jsou vzrostlé stromy.

Menší výběr tvarů, barev apovrchových úprav.

Vyšší hmotnost jednotlivých tašek oproti např. páleným střešním taškám. Betonové tašky jsou často ovíce než 1 kg těžší, proto může být pokládka fyzicky náročnější. Celková hmotnost m² je ale přibližně stejná.

Zafoukávání sněhu, prachu či větrem hnaného deště skrz odvětrávací tašky adrobné mezery mezi jednotlivými taškami (chybí horní zámek) do větrané vzduchové mezery.

Nedostatečné přikotvení tašek. Všechny tašky po obvodu střechy atašky řezané (úžlabí, nároží, kolem střešních oken apod.) je nutné kotvit.

Špatné rozměření střešních latí. Při pokládce na nižší sklony musí být rozteče latí menší anení možné využít maximální rozsah laťování.

Montáž tašek na střechy snižším sklonem, než předepisuje výrobce.

Nesprávně zhotovené těsné či vodotěsné podstřeší při pokládce na nižší sklon, než je minimální bezpečný.

Pojistná hydroizolace musí být vdolní části ukončena tak, aby případná voda byla odvedena mimo konstrukci střešního pláště. Toho je možné dosáhnout pouze pomocí okapnice, která často nebývá instalována.

Při pokládce vždy tašky odebíráme zněkolika palet najednou. Pokud odebíráme tašky vždy jen zjedné palety, hrozí tím viditelné napojení jiného odstínu tašek na střeše zpalety vyrobené vjiné šarži.

Každý výrobce má ke svému typu krytiny podklady pro správnou pokládku. Ty se mohou velmi lišit. Ztohoto důvodu je nutné podklady před montáží pečlivě prostudovat. Vyhneme se tak mnohdy fatálním chybám.

2.3 Plechové střešní krytiny

Možnost pokládky od extrémně nízkých sklonů.

Velmi nízká hmotnost krytiny – vhodné zejména na rekonstrukce ado oblastí svyšším výskytem sněhu.

Designově velmi zajímavé krytiny použitelné na starší objekty vhistorickém stylu inejmodernější novostavby.

Široká nabídka tvarů, povrchových úprav azejména barevných odstínů.

Velmi rychlá montáž.

Snadná přeprava imanipulace skrytinou, pokud nejsou díly příliš dlouhé.

Dlouhodobé záruky na materiál, dlouhá životnost prakticky bez nutnosti údržby (u kvalitních výrobců).

Cenová dostupnost: materiál lze pořídit iod renomovaných výrobců za poměrně nízkou cenu, rychlost pokládky snižuje icenu za montáž.

Možnost zhotovení celého střešního pláště (střešní krytiny, oplechování iokapového systému) ze stejného materiálu ve stejném barevném odstínu.

Vzhledem kvelmi hladkému povrchu krytiny nedochází kusazování nečistot ani krůstu mechů ališejníků.

Odolnost proti krupobití: při extrémním krupobití sice vplechu dojde kvytvoření důlků, ale krytina plní dál svojí funkci ado střechy nezatéká. Uostatních krytin dojde při obdobné situaci kjejich popraskání, atedy ksilnému zatékání do střechy.

U složitějších typů střech svelkým výskytem nároží aúžlabí dochází květší spotřebě materiálu vlivem prostřihu, který se většinou již nedá nikde použít.

Složitější montáž prostupů (např. střešních oken) než např. ustřešních tašek. Do již zhotovené střechy se tyto prostupy provádí velmi obtížně.

Ochranná povrchová úprava je velmi tenká: je zapotřebí velké pozornosti při manipulaci ipři montáži, aby nedošlo kodření krytiny. Pokud se to stane, je nutné postižené místo ihned přetřít opravnou barvou.

Každý kotevní šroub se musí umístit přesně. Pokud šroub umístíme špatně avyndáme jej, zbude po něm díra, kterou nemáme šanci dokonale utěsnit.

Složitější pohyb po střechách splechovou krytinou svyššími sklony než např. po střechách krytých taškami.

Vhledem kvelmi hladkému povrchu extrémně dochází ke sjíždění sněhu ze střechy.

Plechové krytiny velmi dobře vedou zvuk, jsou tedy hlučnější při dešti. Dostatečné množství tepelné izolace vpodkroví ale tento hluk naprosto spolehlivě utlumí.

Za větrného počasí se střechy zplechových krytin špatně montují: velká plocha anízká hmotnost krytiny je málo odolná větru, hrozí sfouknutí nepřikotvené krytiny, montáž je velmi nebezpečná ipro pokrývače.

Dělení plechů úhlovou bruskou namísto stříhání elektrickými nebo ručnímu nůžkami.

Pokládka pod dovolený minimální sklon střechy.

Nepoužití těsnicích pásek do přesahů vnízkých sklonech střech.

Použití jiných vrutů než originálních: zdegradované pryžové těsnění následně způsobí zatékání do střešního pláště.

Kotvení menším než předepsaným počtem vrutů: při nedostatečném kotvení hrozí poškození střechy vlivem silného větru. Při větrných poryvech bývají nejčastěji poškozeny právě střechy splechovou krytinou, vdrtivé většině případů se ale nejedná ovadu materiálu, ale ovadu montáže.

Nezatření stříhaných hran opravnou barvou: vznik koroze.

Ponechání malých odstřižků plechu na střeše: jejich hrany začnou ihned korodovat, touto korozí se zbarví povrch střešní krytiny akorozi se už nikdy nepodaří odstranit.

Jednotlivé díly (šáry) krytiny transportujeme ručně buď svisle nebo je posouváme např. po střešních latích. Pokud krytinu (delší díly) zdvihneme jen na koncích, krytina se prohne amůže dojít kjejímu částečnému protažení, tudíž nebude přesně sedět na vedlejším dílu.

Použití velmi levné krytiny od pochybných výrobců. Levná krytina zdánlivě vypadá stejně jako krytina dražší akvalitnější, často je povrch řešen shodnou skladbou vrstev. Plech však bývá mnohem nižší kvality aslabší (rozválcovaný), pozinkování má oproti plechům od spolehlivých výrobců nižší gramáž analakování bývá provedeno běžnou práškovou barvou nebo polyesterovou barvou horší kvality. Životnost takové krytiny musí být samozřejmě mnohem nižší.

Použití možné na střechy se sklonem již od 3° (za splnění určitých podmínek).

Jedny znejlehčích střešních krytin vhodné jak na rekonstrukce starých objektů, tak na novostavby, obzvláště vhodné do horských oblastí svysokým sněhovým potenciálem.

Použitelné na všechny tvary střech (i na ty nejčlenitější), možnost dokonalého provedení prakticky jakýchkoli detailů.

Tradiční vzhled hodící se na historické imoderní objekty.

Možnost montáže na svislé plochy: opláštění zdí, atik, komínů apod.

Vysoká životnost za předpokladu použití kvalitních materiálů.

Velký výběr materiálů iodstínů případných povrchových úprav.

Zhotovení celého střešního pláště zjediného druhu materiálu vjediném barevném odstínu (včetně okapového systému).

Velmi hladký povrch zaručuje odolnost proti růstu mechů ališejníků.

Odolnost proti extrémnímu krupobití: vkrytině mohou vzniknout důlky, ale krytina bez problémů funguje dál. Ostatní krytiny mohou být kroupami extrémní velikosti rozbity.

Montáž je schopen provést pouze zkušený klempíř vybavený potřebným náčiním.

Montáž je často velmi pracná ačasově náročná, zejména na malých členitých plochách bez možnosti použití falcovacího stroje.

Montáž např. střešních oken do falcované krytiny je pracnější než např. do střešních tašek.

Vysoká cena plechu (u kvalitních materiálů), měděný falcovaný plech patří mezi nejdražší střešní krytiny vůbec.

Vyšší cena za montáž krytiny, obzvlášť pokud se na střeše vyskytuje větší množství detailů.

Problematické napojení dodatečně osazených prvků (např. odvětrávací potrubí, střešní okno apod.) do hotové střechy.

Ztížená možnost pohybu po střechách svyšším sklonem.

Velmi často dochází ke sjíždění sněhu ze střechy vzhledem khladkému povrchu materiálu.

Vzhledem kdobré zvukové vodivosti kovu jsou plechové falcované krytiny hlučnější při dešti. Správné množství tepelné izolace vpodstřeší tento hluk naprosto spolehlivě utlumí.

Problematická montáž za horkých slunečných dnů. Povrchová teplota materiálů na střeše může dosahovat až 80 °C, stakto zahřátými materiály se často nedá pracovat ani vrukavicích.

Titanzinkový plech je možné montovat pouze od teploty +10 °C. Při ohýbání plechu snižší teplotou hrozí vmístě ohybu jeho prasknutí.

Použití do spádu menšího než 3°, nepoužití těsnicích pásek do spojů při sklonu menším než 7°.

Použití pevných příponek do míst, kde by měly být posuvné.

Nedostatečný počet příchytek nebo jejich špatné přikotvení. Za silného větru může snadno dojít kdestrukci střešního pláště (vzhledem kjeho nízké hmotnosti), ve většině případů je to způsobené právě nevhodným kotvením.

Použití plechů šíře 100 cm, šířka mezi falci je pak cca 93 cm. Nejvyšší přípustná šířka je 60 cm.

Montáž střešního okna do střechy se sklonem nižším než 15° (toto je minimální sklon pro montáž střešních oken), ačkoli falcovaná střešní krytina vtěchto sklonech bez potíží funguje.

Napojení různých kovových materiálů, které se navzájem neslučují. Např. umístění měděné stříšky nad komínem na střeše pokryté pozinkovaným plechem nebo napojení ocelového zábradlí na měděný falcovaný plech.

Použití nevhodného podkladního (separačního) pásu pod krytinu. Často bývá místo asfaltového pásu se skelnou vložkou použita nejobyčejnější papírová lepenka. Pod titanzinkový plech se žádné pásy na bázi asfaltu dávat nesmějí, přípustné jsou pouze vhodné fólie.

Pokládka možná od nízkých sklonů (10–12° – platí jen pro některé typy).

Velice nízká hmotnost krytiny (2–6 kg/m²): vhodné hlavně na rekonstrukce ado oblastí svyšším výskytem sněhu.

Široká nabídka tvarů, povrchových úprav azejména barevných odstínů.

Extrémně vysoká životnost uhliníkových krytin.

Dlouhá záruční lhůta (poskytovaná jen uněkterých výrobců).

Malé rozměry jednotlivých prvků zaručují velmi snadnou přepravu na stavbu ina střechu. Materiál na běžnou střechu se často vejde na jedinou paletu.

Vysoká životnost povrchové úpravy (platí jen pro falcované šablony ašablony tvaru střešních tašek).

Poměrně nízká cena krytiny zalukrytových šablon.

Krytiny shladkou povrchovou úpravou jsou velice odolné proti růstu mechů ališejníků.

Odolnost proti extrémnímu krupobití.

Velmi jednoduchá montáž alukrytových šablon, kterou zvládne každý klempíř.

Zhotovení celého střešního pláště (střešní krytiny, detailů iokapového systému) zjediného materiálu ve stejném barevném odstínu.

Při poškození povrchové úpravy (při montáži, transportu) jakýchkoli hliníkových střešních krytin nehrozí žádná koroze materiálu.

Lze předpokládat bezchybnou montáž, neboť pokládání falcovaných šablon zvládne jen vysoce kvalifikovaná klempířská firma.

U šablon tvaru střešních tašek azejména ufalcovaných šablon je poměrně náročná pokládka, kterou správně provede jen velmi zručný azkušený klempíř.

U některých typů je pokládka možná až od sklonu 30°.

Nižší životnost povrchové úpravy (10–15 let) ualukrytových šablon.

Poměrně vysoká pořizovací cena utaškových šablon avelmi vysoká uhliníkových falcovaných šablon, vyšší bývá icena za montáž (vzhledem ke složitosti anáročnosti).

U alukrytové krytiny si všechny doplňky musí klempíř vyrábět.

Šablony tvaru střešních tašek zpozinkovaného plechu jsou velmi náchylné kpoškození povrchové úpravy při transportu nebo montáži. Pokud se odřené místo nezatře opravnou barvou, ihned se objeví koroze.

Pohyb po plechových střechách svyššími sklony je složitější než např. po střechách krytých taškami.

Vlivem vysoké hladkosti povrchu často dochází ke sjíždění sněhu ze střechy.

Plechové krytiny jsou hlučnější při dešti. Útlum spolehlivě zajistí dostatečné množství tepelné izolace vpodkroví.

Plechové střechy jsou vzhledem ke své nízké hmotnosti náchylnější kpoškození vlivem silného větru. Kotvení je proto nutné provést maximálně důkladně adle předpisů výrobce.

Nedostatečně provedené opatření proti sesuvu sněhu. Sjíždějící sníh často poškodí či zcela vytrhne sněhové zábrany amnohdy dojde ik poškození střešní krytiny.

Špatné provedení odvětrání střešního pláště, zejména ualukrytových šablon. Dříve se odvětrání střechy znejrůznějších důvodů vůbec neřešilo amnoho klempířů se jím nezabývá doposud.

Použití krytiny na střechy snižšími sklony, než dovoluje výrobce.

Kotvení alukrytových šablon nevhodnými hřeby nebo jejich nedostatečný počet. Vlivem silného větru dojde snadno kdestrukci střešního pláště.

2.4 Vláknocementová střešní krytina

maloplošná skládaná krytina (šablony),

velkoplošná krytina (vlnité desky).

Široká nabídka různých tvarů, barev apovrchových úprav.

Nízká hmotnost střešní krytiny (cca 15–20 kg/m²): ideální pro rekonstrukce objektů, kde je nutno brát zřetel na zatížení.

Krytina pro rekonstrukce stávajících střech istřech novostaveb vhistorickém imoderním stylu.

Povrch šablon je jemný ahladký, proto dochází jen zřídka kusazování nečistot či růstu lišejníků, řas či mechů.

Velmi jednoduché dělení pomocí ručních či pákových nůžek.

Možnost pokládky na dřevěné celoplošné bednění (produkty společnosti Eternit).

Poměrně nízká cena základních výrobních modelů (česká šablona shladkým povrchem).

Dlouhodobá záruka na materiál (u společnosti Cembrit až 30 let).

Složitější ačasově náročnější pokládka oproti např. střešním taškám.

Nutnost pokládky pouze na střešní latě (produkty společnosti Cembrit).

Použití až od sklonu 25° (pro obdélníky – za splnění jistých podmínek – iod 18°), resp. od 30° (pro české šablony).

Vyšší nároky na odvětrání střešního pláště.

Vyšší nároky na použití jednotlivých typů šablon dle zatížení sněhem.

Obtížná pochůznost: při pohybu na střeše nutnost použít různých roznášecích lávek, aby krytina pod váhou osoby nepopraskala.

Vysoká cena některých typů (obdélníky, bobrovky astrukturované provedení).

Kratší záruka na materiál (jen 10 let uspolečnosti Eternit).

Vyšší cena za pokládku (vzhledem knáročnosti) než např. ustřešních tašek.

Pokládka na nižší sklony, než dovoluje výrobce.

Šablony určené výhradně pro montáž na latě jsou pokládány na celoplošné bednění.

Při přitloukání šablon hřebíky se šablony příliš přitáhnou (mnohdy stačí dát jednu ránu kladivem navíc), vmateriálu dojde kpnutí amůže vzniknout prasklina, zejména vmístě hřebíku.

Nedostatečně silné bednění či latě vzhledem krozponu krokví.

Nedostatečně nadimenzovaná větraná vzduchová mezera nebo opomenutí jejího provedení.

Při pokládce na bednění špatně zvolený podkladní pás vpodobě obyčejné papírové lepenky.

Pokud provádíme výměnu staré azbestovláknité krytiny (eternitu), je nutné při její demontáži používat ochranné pomůcky azejména pak dýchací roušky. Starou krytinu je nutno likvidovat jako nebezpečný odpad. Ne vždy si toto každý uvědomí.

Nízká hmotnost střešní krytiny: ideální pro montáž na konstrukce svelkým rozpětím.

Montáž na nízké sklony: od 10°.

Jednoduchá arychlá montáž.

Nízká cena materiálu imontážních prací.

Montáž na jednoduchou podpůrnou konstrukci bez větších nároků na přesnost.

Vysoká pevnost materiálu: krytina je snadno pochůzná.

Esteticky poměrně nezajímavá krytina, která se příliš nehodí na obytnou zástavbu, spíše na objekty průmyslové či hospodářské.

Krytina se vyrábí vjediném tvaru, liší se pouze ve velikosti apočtu vln.

Kratší záruka na materiál než uvláknocementových šablon.

Nerespektování pravidel pro pokládku nařízených výrobcem: pokládání na nízké sklony snedostatečným přesahem desek či bez použití těsnicí pásky nebo pokládka na nižší sklony, než dovoluje výrobce.

Montáž desek bez odstranění rohů: vnapojení jsou na sobě 3 různé desky, mezi spodní ahorní deskou vzniká velká mezera.

Kotvení desek vruty bez předvrtání otvorů nebo předvrtání otvorů snedostatečnou vůlí pro dilataci desek.

Přílišné utažení kotevních šroubů, vinou něhož může dojít ktvorbě podélných prasklin.

Kotvení desek nesystémovými vruty snedostatečnou únosností nebo špatnou hlavou.

Pokud provádíme výměnu staré azbestovláknité krytiny (eternitových vlnitých desek), je nutné při její demontáži používat ochranné pomůcky ahlavně dýchací roušky. Starou krytinu je nutno likvidovat jako nebezpečný odpad. Ne pokaždé si toto každý uvědomí.

2.5 Asfaltové šindele

Široká nabídka různých tvarů abarevných provedení.

Velmi jednoduchá pokládka, kterou zvládne izručný laik.

Možnost pokládky na extrémně členité střechy včetně zaoblených ploch (věžičky, volská oka apod.).

Pokládka od nízkých sklonů po absolutně kolmé stěny (např. krytí štítových stěn).

Velmi vysoká odolnost sání větru: některé samolepicí šindele odolávají proudění větru až do rychlosti 220 km/hod.

Nízká hmotnost střešní krytiny: vhodné na rekonstrukce objektů, kde je třeba dbát na co nejnižší zatížení střešní konstrukce.

Možnost rekonstruovat střechu pokrytou starým šindelem bez nutnosti demontáže tohoto šindele.

Jednoduchá doprava materiálu na stavbu ina realizovanou střechu.

Jednoduché zpracování bez větší nutnosti speciálního nářadí avybavení.

Účinné odvětrání za použití liniových hřebenových odvětrávačů.

Vzhledem kdrsnosti povrchu můžeme po střeše bez potíží chodit, pokud to dovoluje sklon.

Větší odolnost proti sjíždění sněhu.

Cenová dostupnost: celkově nižší cena za kompletní realizaci střešního pláště.

Nižší životnost než např. upálených nebo betonových střešních tašek.

Asfaltová střešní krytina nedýchá: pokud provedeme špatně odvětrání střešního pláště nebo jej neprovedeme vůbec, hrozí silná kondenzace vpodstřeší, vznik plísní ahniloba dřevěných prvků.

Do již zhotovených střech se obtížněji dodělávají různé úpravy, např. dodatečná montáž střešních oken, než např. do střešních tašek, které se dají velmi rychle ajednoduše demontovat.

Pokládka by měla probíhat při teplotě vlastních šindelů nad +5 °C, při nižší teplotě asfalt křehne ašindele se lámou.

Na drsném povrchu šindelů se častěji usazují nečistoty aprach, častý je výskyt lišejníků amechů, zejména na trvale zastíněných částech střechy nebo na částech orientovaných na sever.

Kratší poskytované záruky, finanční plnění se sléty snižuje.

Špatně odvětraný střešní plášť: často jsou ve střeše bodové větrací prvky vnedostatečném množství aplášť větrá málo nebo větrání není provedeno vůbec, což mívá za následek silnou kondenzaci vodních par aúplnou destrukci dřevěných prvků.

Při instalaci větracích prvků se zapomíná na proříznutí větracích otvorů do podkladního pásu azáklopu: střecha pak nevětrá vůbec.

Nesprávně zvolený podkladní pás: instalace nejlevnější papírové lepenky často vede ke zvlnění podkladu, což se vždy projeví ina střešní šindelové krytině.

Použití nevhodných prken na zhotovení záklopu: prkna nedostatečné tloušťky se prohýbají, prkna příliš široká či mokrá se kroutí, zdeformovaný podklad se vždy vyrýsuje do krytiny.

Kotvení šindelů kovovými sponkami (sponkovačkou) určenými pro montáž fólií: hrozí odtržení střešní krytiny při silnějším větru.

Nevyřešení okrajů střechy pomocí klempířských prvků: chybí okapnice, štítové lemování apod.

Při pokládce nejsou míchány šindele zvíce balíků: pokud pocházejí krytiny zvíce šarží, je pravděpodobné, že barva posypu bude vrůzných odstínech, ajestliže nebudeme šindele míchat, vzniknou na střeše plochy vrůzných barevných odstínech, zatímco při míchání se barevné odchylky rozmělní anebudou patrné.

Montáž na nižší sklony střechy, než dovoluje výrobce.

2.6 Asfaltové velkoplošné vlnité desky

Velice jednoduchá pokládka, kterou snadno zvládne istředně zručný laik.

Oproti jiným krytinám určeným na šikmé střechy možnost pokládky od extrémně nízkých sklonů.

Nízká hmotnost střešní krytiny: vhodné na rekonstrukce objektů, kde je třeba dbát co nejnižšího zatížení střešní konstrukce, další výhodou je snadná doprava amanipulace smateriálem.

Velmi rychlá pokládka bez nutnosti speciálního vybavení.

Velmi nízká cena materiálu inízká cena za pokládku realizační firmou (vzhledem krychlosti ajednoduchosti pokládky).

Nižší životnost azáruka než např. upálených abetonových střešních tašek nebo plechových krytin.

Prakticky jediný tvar apouze 4 barevná provedení.

Asfaltová střešní krytina nedýchá: pokud provedeme špatně odvětrání střešního pláště nebo jej neprovedeme vůbec, hrozí silná kondenzace vpodstřeší, vznik plísní ahniloba dřevěných prvků.

Omezená možnost pohybu po střeše: zejména vteplých dnech je materiál poměrně změklý apo střeše se musíme pohybovat po velkoplošných podložkách (žebříky, prkna apod.).

Montáž na nižší sklon, než uvádí výrobce.

Montáž na laťování ovětším rozponu, než dovoluje výrobce.

Montáž na laťování při sklonu střechy, kdy by mělo být použito bednění.

Neodvětraný či nedostatečně odvětraný střešní plášť: zejména vobjektech určených pro chov hospodářského zvířectva dochází kobrovské produkci vodních par, které často kondenzují ve vrcholové části střešního pláště.

Kotvení neoriginálními hřeby nebo nedostatečný počet kotevních prvků.

Montáž na příliš řídké laťování: desky se pod tíhou sněhu mohou prohnout nebo úplně poškodit.

2.7 Přírodní břidlice

Velmi estetická, dekorativní aexkluzivní přírodní krytina.

Velmi dlouhá životnost převyšující často 100 let.

Přibližně otřetinu nižší hmotnost než např. uběžných střešních tašek.

Pokládka možná na velmi členité střechy smožností dokonalého vytvoření nejrůznějších detailů.

Krytinou je možné obložit štíty, vikýře, komíny apod., střecha má celistvý jednolitý vzhled.

Úpravou kamenů je možné vytvářet různé ornamenty icelé obrazce, zejména na svislých plochách.

Velmi hladký ajemný povrch bránící růstu mechů ališejníků.

Barva střešní krytiny se vlivem stárnutí prakticky nemění aje stálá.

Široká nabídka tvarů azpůsobů položení.

Je tradiční na historických stavbách, kde se používá při provádění rekonstrukcí. Unovostaveb bývá většinou použita uluxusních rodinných domů ina opláštění (střecha ifasáda) nejmodernějších budov.

Velmi vysoká cena materiálu ipráce.

Pokládku zvládne jen vysoce kvalifikovaná odborná firma, kterých není na trhu mnoho.

Provedení střešního pláště zbřidlice je časově daleko náročnější než pokládka např. střešních tašek.

Použití je možné jen na střechy se sklonem nad 22°, na nižší sklony se tento materiál používat nedá.

Neexistují žádné systémové doplňky, vše se musí řešit opracováním na místě či klempířsky.

Barevné provedení existuje prakticky jen vodstínech šedé. Břidlice vodstínu do zelena ado červena je velmi vzácná.

Krytina je pochůzná jen po lávkách, které je navíc nutno podkládat měkkou podložkou.

Použití šablon rozdílné tloušťky. Šablony pak na sobě nesedí amají tendenci se nadzvedávat.

Nedostatečné kotvení šablon menším počtem hřebíků či použití nevhodných hřebíků.

Přílišné dotažení hřebíků kšabloně, což má za následek vytvoření napětí avede kprasknutí této šablony.

Montáž na nižší sklon, než pro který je daný typ určen, byť obecně lze na tuto střechu břidlici použít.

Použití břidlice zrůzných lomů do jedné plochy střechy. Vzniknou tak místa srozdílným odstínem povrchu.

2.8 Dřevěné šindele

Nezaměnitelný estetický dojem.

Střešní krytinu tvoří čistě přírodní materiál sminimální ekologickou zátěží.

Pokládka je možná na prakticky všechny typy střech, ina velmi členité azakřivené, šindele umožňují dokonalý způsob řešení nejsložitějších detailů.

Možnost pokládky na svislé stěny (štíty domů, opláštění zvonic apod.).

Úpravou šindelů lze na střechách istěnách vytvářet různé obrazce aornamenty.

Poměrně vysoká životnost za předpokladu kvalitní suroviny, výroby štípáním apravidelné ochrany opakovaným nátěrem.

Nižší hmotnost střešní krytiny: vhodné na rekonstrukce objektů, kde je třeba dbát co nejnižšího zatížení střešní konstrukce.

Velmi složitá, pracná ačasově náročná pokládka, kterou zvládne jen velmi zkušený profesionál. Realizačních firem, které pokládku opravdu dobře zvládnou, je málo.

Možnost pokládky jen od sklonu střechy nad 30°.

Špatná požární odolnost: střešní krytina je vysoce hořlavá.

Vysoká cena krytiny ipokrývačských prací.

Nutnost opakovaně provádět ochranný nátěr celé střechy.

Nižší životnost krytiny, pokud ji pravidelně neudržujeme ochranným nátěrem.

Nižší životnost dřevěných šindelů, které jsou vyráběny řezáním.

Kratší doba záruky na materiál, než je tomu třeba upálených nebo betonových tašek.

Realizace střešního pláště nedostatečně kvalifikovanou pokrývačskou firmou bez potřebných zkušeností.

Použití řezaných šindelů (nikoli štípaných), které mají výrazně nižší životnost.

Provádění opakovaných ochranných nátěrů vnedostatečné frekvenci nebo vůbec.

Kotvení šindelů obyčejnými ocelovými hřebíky bez nerezové povrchové úpravy.

2.9 Rákosové aslaměné došky

Jedinečný vzhled přírodního materiálu, který jen těžko dokážete nahradit jinou krytinou.

Materiál tvořící střešní krytinu je čistě přírodní sminimální ekologickou zátěží.

Vysoká prodyšnost materiálu.

Střešní krytina vdostatečné tloušťce spolehlivě funguje ijako výborný tepelný izolant.

Možnost provádění oprav pouhým přidáním vrstvy nových došků bez nutnosti demontáže staré krytiny.

Výroba samotných došků je velmi pracná ačasově náročná, prakticky bez možnosti použití mechanizace. Pokládka vyžaduje značné zkušenosti, které dnes běžní pokrývači nemají. Realizačních firem, které pokládku spolehlivě provedou, je velmi málo. Tomu odpovídá velmi vysoká cena za materiál ipráci.

Pokládka je možná na střechy se sklonem 45° avyšším.

Špatně řešitelné úžlabí.

Nízká požární odolnost: střešní krytina je vysoce hořlavá.

Krytina snadno zarůstá mechy ališejníky, někdy to je ale přímo vyžadováno zdůvodů estetických izdůvodu zvýšení požární odolnosti vůči vlivům zvnějšího prostředí.

Nižší životnost střešní krytiny, než bývá např. upálených nebo betonových tašek.

Kratší záruka na materiál, než bývá ujiných střešních krytin.

Provedení střešního pláště vnedostatečné tloušťce: krytina může propouštět vodu ahůře tepelně izoluje.

Použití drátů bez antikorozní úpravy nebo použití drátů nedostatečně silných.

Realizace střešního pláště nedostatečně kvalifikovanou odbornou firmou bez potřebných zkušeností.

2.10 Plastové střešní krytiny

Nízká hmotnost: často se montují na různé přístřešky, zahradní domky aaltány, značný rozsah využití mají ipři rekonstrukcích střech, kam je nutné použít lehkou střešní krytinu.

Montáž na jednoduché malé plochy je snadná azvládne ji izručný laik. Realizaci členitých avelkých ploch však určitě přenecháme odborníkům.

Většinou poměrně dlouhá záruční doba poskytovaná výrobci.

Většinou podstatně nižší cena, než je cena skutečných přírodních krytin.

Plastová břidlice ašindel jsou použitelné na zakřivené plochy (volská oka, nároží) adají se znich vytvářet ivyskládaná úžlabí.

Pro výrobu je většinou použito recyklovaných plastů, které se tak nemusí složitě likvidovat, což jednoznačně pozitivně působí na životní prostředí.

Plastové krytiny se vyrábějí poměrně krátkou dobu (některé pouze několik let). Životnost uváděná výrobci je pouze předpokládaná, ověřená je zatím pouze ve zkušebnách.

Tmavé barvy plastových krytin budou vlivem slunečních paprsků blednout do světlých odstínů.

Na první pohled většinou každý pozná, že se nejedná opřírodní střešní krytinu, ale ojejí napodobeninu.

Plast má velkou tepelnou roztažnost. Uněkterých typů dochází ke kroucení šablon, které jsou pak vychýleny zroviny střešní plochy.

Ke krytinám se nevyrábějí žádné doplňky (nebo se jich vyrábí minimum), kterými je nutno řešit různé detaily.

U některých výrobců je cena krytiny hodně vysoká, podobná ceně přírodní krytiny.

Použití na střechy svyššími sklony (většinou od 20°).

Při montáži plastové břidlice musí být mezi jednotlivými šablonami zachován odstup 5 mm. Je to zdůvodu velkých objemových změn plastických materiálů vlivem rozdílných teplot. Pokud tuto mezeru nedodržíme, hrozí kroucení avyboulení šablon.

Šablony se musí přibíjet hřebíky tak, aby zůstaly volné. Pokud hřebíky příliš utáhneme ašablona bude přibita hodně pevně, hrozí vlivem znemožnění rozměrové dilatace (zejména při zahřátí vlétě) kroucení šablon.

Nízká hmotnost: hmotnost krytiny prakticky nehraje roli při návrhu nosné konstrukce. Velmi snadno se převáží itransportuje na střechu.

Montáž na velmi nízké sklony od 5°.

Použití do prostorů, kam je potřeba přivést světlo (montážní, skladové ahospodářské haly, pergoly, zimní zahrady, garážová stání apod.).

Nízká cena vpřípadě jednovrstvých desek.

Některé typy mají totožné rozměry jako běžně vyráběné trapézové plechy či vlnitá vláknocementová krytina. Často se využívají vkombinaci stěmito krytinami (jsou snimi kompatibilní), pokud je nutné do podstřeší přivést denní světlo.

Velmi jednoduchá montáž, kterou zvládne izručný laik.

Snadné dělení: desky se dají bez potíží řezat ruční pilou sjemnými zuby (např. pro řezání železa).

Desky se vyrábějí vřadě délek: většinou si každý vybere přesný rozměr, který se mu hodí pro zhotovení střešního pláště sminimem spojů aprořezu.

Komůrkové desky se dají ohýbat na zaoblené konstrukce.

Komůrkové desky působí zároveň jako tepelný izolant amohou se montovat do střech nad vytápěné či temperované prostory.

Komůrkové desky se vposledních letech soblibou používají na kompletní opláštění skleníků, právě zdůvodu tepelněizolačních vlastností.

Desky zlevnějších materiálů jsou méně odolné vůči krupobití ivysokým teplotám.

K deskám se vyrábí minimum doplňků. Veškeré prostupy, napojení na stěny, jiné střešní krytiny apod. je nutné řešit klempířsky vyrobením vhodného oplechování.

Jednovrstvé průhledné desky po několika letech zmatní astanou se neprůhlednými, pouze průsvitnými.

Komůrkové desky se většinou prodávají jen ve formátu celých desek. Pouze nejběžněji prodávané desky výrobci řežou na menší formáty.

Vyšší cena komůrkových desek: cena nejběžněji prodávaných komůrkových desek se pohybuje vúrovni např. pálených glazovaných střešních tašek.

Kratší záruka na materiál ikratší životnost, zejména ulevnějších jednovrstvých desek.

Desky se musí skladovat jen na místech chráněných před přímým slunečním svitem.

Montáž na menší sklony, než je dovoleno výrobcem. Srážková voda pak neodkapává ze střešní krytiny, ale vrací se zpět po spodní straně krytiny do konstrukce střechy.

Montáž jednovrstvých vlnitých desek bez kotevních podložek. Kotevní šroub se pak může více dotáhnout, deska vmístě šroubu prohnout, vznikne vní napětí av budoucnu může začít materiál od tohoto místa praskat.

Namontování polykarbonátových desek vzhůru stranou, která nemá ochranu proti UV záření. Desky rychle začnou degradovat.

Špatné utěsnění hran sotevřenými otvory ukomůrkových desek. Do komůrek se dostává voda, prach adalší nečistoty, mohou zde začít růst řasy; desky vypadají značně neesteticky apropouštějí méně světla.

Komůrkové desky jsou pokládány komůrkami souběžně sokapní hranou. Pokud zde zkondenzuje voda (kondenzaci se ukomůrkových desek prakticky nelze vyvarovat), neodtéká po spádu, ale zůstává vkomůrkách.

Do běžně vytápěných prostor jsou někdy montovány levnější komůrkové desky snedostatečným součinitelem prostupu tepla. Vhodnější desky (zejména silnější as více komůrkami) jsou sice cenově náročnější, ale investované peníze se rychle vrátí nižšími náklady na vytápění tohoto prostoru.

2.11 Ostatní střešní krytiny

2.12 Použitelnost střešních krytin dle sklonu střechy

Tab. 1

prejzy