Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ondřej Slanina

Výkladový slovník exotických materiálů
používaných v uměleckém řemesle

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 4683. publikaci

Texty Mgr. Ondřej Slanina
Odpovědná redakce Doc. PhDr. Jiří Dvorský, CSc., Ing. Jana Minářová
Sazba MgA. Radek Krédl
Odborná recenze Doc. PhDr. Jiří Dvorský, CSc.
Jazyková korektura Ing. Ondřej Šťastný
Fotografie na obálce Aukční dům Meissner Neumann
Fotografie v knize Aukční dům Meissner Neumann, Múzeum města Bratislavy, Aukční dům Zezula,
Antik v Dlouhé, Bušido, Řezbářství Minář

Počet stran 168
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2012
Cover Design © Radek Krédl 2012

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků. Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

ISBN 978-80-247-3313-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7691-0 pro formát PDF
ISBN 978-80-247-7980-5 pro formát EPUB

Poděkování

Rád bych vyjádřil vděčný dík svým učitelům, kteří mě svými znalostmi zasvětili do tématu. Za všechny bych rád jmenoval Doc. PhDr. Jiřího Dvorského CSc., Prof. PhDr. Jiřího KuthanaDrSc., Dr.h.c., Prof. Jürgena Müllera, Dr. André Van Goese, PhDr. Miloslava Vlka,Mgr. Magdalénu Hamsíkovou, PhD., Dr. Phil. Karla Otavského a v neposlední řadě Doc. PhDr. Jiřího Kropáčka CSc.

Děkuji panu Ing. Janu Neumannovi z aukčního domu Meissner Neumann za vynikajícífotografie, které nám poskytl do této publikace a zvláště pak musím poděkovat tamějšímutechnickému řediteli a skvělému příteli Albertu Trnkovi za trpělivou pomoc při hledání a výběru obrazového materiálu, aukčnímu domu Zezula za krásné fotografie, Městskému muzeu v Bratislavě za fotografie vzácného středověkého artefaktu a obchodu Antique v Dlouhé. Děkuji také Ing. Matějkovi z firmy Bušido a Mgr. Ivaně Matějkové-Havlíkové za krásné fotografie asiatik.

Děkuji svým vzácným kolegům Haně Bilavčíkové, Kateřině Hladké, Kamilu Lukešovi, Lucii Pekárkové a Jolaně Vojtkové za zapůjčení literatury a odborné konzultace.

Na závěr bych rád poděkoval svému otci Miroslavu Slaninovi, skvělému restaurátorovi zbraní a znalci celé řady materiálů, který mi byl ochoten vždy pomoci nejen svou bohatou knihovnou a dobrou radou a kterému tuto knihu s radostí připisuji.

Ondřej Slanina

Exotické materiály v dějinách uměleckého řemesla

Doc. PhDr. Jiří Dvorský, CSc.

Vlivy jiných kontinentů mají v evropském uměleckém řemesle nesmírný význam. Středověké fenomény jako přínosné výpravy Marca Pola do Asie, obchodování Byzantské říše s Evropou nebo Křížové výpravy způsobily vlnu značného zájmu o exotika ve sběratelství panovníka a šlechty. V pokladu metropolitní katedrály Sv. Víta v Praze nalezneme nezanedbatelné množství exotik a u řady artefaktů se i přes dobové inventáře můžeme pouze domnívat, jak se tam ocitly. Velkým sběratelem včetně exotik byl oblíbený panovník Karel IV. a v této činnosti pokračoval i jeho syn Václav IV., který právě užíváním exotických materiálů dokazoval svůj kosmopolitní vkus.

S technologickým vývojem lodí, odvahou mořeplavců a finančního jištění silných panovníků se však zásadním obdobím pro šíření exotik stává relativně dlouhé období zámořských plaveb na počátku novověku. Když Portugalští mořeplavci vyplouvali se svými fregatami kolem Afriky potýkali se rovněž s nesmírným strachem z neznáma. Mnozí dobře věděli, že tam končí svět a pokud tam pojedou už se nikdy nevrátí. Svět byla sice ohromná placka, ale každý toužil pokračovat a objevovat nové kultury, což přinášelo i řadu kuriózních situací. Traduje se, že portugalští misionáři v Japonsku prý brzy přestali potřebovat překladatele, protože zjistili, že se mohou domluvit pouze dvěma způsoby a to buď penězi nebo mečem. Holandští mořeplavci zase poctivě navštěvovali exotické vykřičené domy a o všem si vedli deníky. Zdánlivě nekonečné dálky, přikrášlená mořská monstra nebo kanibalové byly náměty promlouvající do zjitřených fantazií umělců a některé výplody dnes mohou vyvolat na tváři i nechtěný úsměv.

Na druhou stranu obrovská slonovinová loď nesená Neptunem v drážďanském Grünnes Gewölbe je kromě špičkové umělecké a řemeslné hodnoty také symbolem ducha doby. Loď je zhotovená z luxusního exotického materiálu a její námět a provedení budí mezi návštěvníky zasloužený údiv.

Nejznámějším panovníkem českých dějin, pro kterého se exotické materiály staly doslova symbolem jeho vlády, byl císař Rudolf II. Zcela jistě ho v sběratelských a zadavatelských aktivitách inspirovala osobnost jeho strýce Ferdinanda Tyrolského. Ferdinand, který od roku 1547 doposud působil v Praze jako místodržící vybudoval velmi zajímavou sbírku. Kolekce byla nakonec koncipována do kunstkomory na zámku Ambras v Tyrolsku a její podobu známe z inventáře sepsaného roku 1596, který jí invenčně rozděloval podle materiálů.

Rudolfova kunstkomora měla odlišnou strukturu. V kunstkomoře vznikla pozoruhodná kolekce artificiálií (předmětů vyrobených díky lidskému umu a talentu), naturálií (přírodnin) a scientific (předmětů vyrobených díky lidskému rozumu), kterou Rudolf II. umístil do areálu Pražského hradu v 1. patře spojovacího křídla mezi císařským palácem, obráceným k jihu, a oběma velkými sály, které uzavíraly hradní areál na severu. Kunstkomora měla čtyři místnosti a její celková délka byla kolem 100 metrů při šířce 5, 5 metru. Její podobu známe z několika dobových soupisů.

Rudolfova sběratelská vášeň se obracela především k antice a oblastem Dálného Východu, ale ve sbírkách měly velkou úlohu i exotika z oblasti nových španělských kolonií. Zájem o exotika však nebyl jen z hlediska kilometrického, ale i časového. Ve sbírkách se nacházela třeba čelist bájné sirény nebo kostra baziliška.

Exotika jako zázračné předměty, drahé kameny, peří z nejbarevnějších tvorů, které kdy lidské oko spatřilo, ale i drahé látky se stávaly nejdůležitějšími artefakty pro tzv. kabinety kuriozit. Jak víme ze svědectví francouzského člena diplomatického sboru Pierra Bergerona, který byl v Praze několik let právě za vlády Rudolfa II. se tento jev v Praze stal doslova módním trendem a pokračoval a bezesporu i eskaloval v období baroka.

17. století bylo příznačné období pro exotický luxus, který se také stal ohromně výnosným obchodem. Východoindická společnost dovážela do Amsterodamu a Londýna exotické materiály a artefakty, ale hlavně čínský porcelán, který se stal takovým hitem, že v luxusních interiérech ho nalezneme nejen na rozměrných vyřezávaných skříních a kabinetech, ale podle dobových rytin se v létě dával i do kamen. Ludvík XIV. měl na vrchu svého japonského kabinetu určeného své metrese naskládáno přímo obrovské množství porcelánu.

Právě dovážený exotický materiál se stal základem pro řadu nových dekorativních a skutečně nákladných technik. Důležité je zdůraznit, že vždy se tento exotický materiál používal pro své jedinečné vlastnosti. Za všechny je dobré zmínit třeba Boulleovu techniku vykládání želvovinou nebo používání vysušeného šagrénu z rejnoka či žraloka. Není nezajímavé, že luxusní povaha uměleckořemeslných předmětů vyrobených z exotických materiálů přináší i řadu zcela logických důsledků. Zatímco zlatnická díla se často tavila pro druhotné užití pak i například drahé látky uložené v kabinetech se často přestříhávaly na nové modely.

Inspirací pro umělecké řemeslo se staly i nové plodiny přivážené z dalekých krajin. Pro umění stolničení jsou nejvýznamnějšími káva, čaj, pepř nebo čokoláda, která se nepila ale pojídala za pomoci malé lžičky.

Významní čeští barokní sběratelé představují tzv. typ artis pictoriae amator, tedy vášnivého vzdělaného sběratele s kultivovaným zájmem, který buduje ucelený soubor kvalitních uměleckých děl na základě osobního vkusu. Důležitým fenoménem v tomto období hrají kavalírské cesty, tedy pobyty mladých šlechticů v důležitých evropských centrech kde se seznamují s aktuálními trendy. Naturalia exotického charakteru a exotika obecně hrály velkou roli. O podobě sběratelství a trendů využívání exotik v uměleckém řemesle si můžeme udělat představu na základě dobových inventářů, ale i řady vyobrazení. Příznačným příkladem je obraz malíře Johanna Georga Hinze s názvem Regál se starožitnostmi a raritami z roku 1666. Jeho původ je v Kolowratské sbírce a dnes se nachází na zámku Rychnov nad Kněžnou. Na obrazu jsou zpodobněné umělecké předměty z exotických materiálů jako vyřezávaný pohár ze slonoviny, nádoba z drahého kamene, truhlička z luxusního dřeva vykládaná drahými kameny, korály, mušle, nautily, perlové náhrdelníky, podobizny z emailů, párové pistole, hrací kostky, lebky a řada dalších předmětů. Zajímavým sběratelem byl hrabě Jan Rudolf Špork, synovec známého kukského pána, který ve svém paláci v Panské ulici vybudoval rozsáhlou kolekci, kterou vlastnoručně dokumentoval a která se dochovala v Památníku národního písemnictví na Strahově. Obsahovala kromě obligátních obrazů, soch a grafik sbírku medailí, rozličných přírodnin jako mušlí, minerálů, českých polodrahokamů a křišťálů.

Další zajímavou sbírkou byla kolekce pražského knihtiskaře Jana Ferdinanda ze Schönfeldu, který svou sbírkou získávanou z řady strojů včetně fondů rušených klášterů během reforem Josefa II. koncipoval do tzv. Schönfeldova muzea, které zpřístupnil i pražské veřejnosti. To skončilo rokem 1799, když se přestěhoval do Vídně. Významnými sběrateli byli i premonstráti na Strahově, kteří se zaměřovali na scientifica a přírodniny a budování rozsáhlé knihovny.

Dalším významným fenoménem pro exotické materiály a umělecké řemeslo z exotických materiálů jsou muzea. V Čechách je spojen s vlasteneckou duchovní obrodou. Provolání Vlasteneckého muzea z roku 1818 hovoří o sběrném programu jasně, v bodě 5 je uvedeno ,,úplný naturální kabinet… tak, aby se mimo sbírku minerálů… i Flora česká s přidáním českých jmen bylinných shromáždila, což se o čtvernohých zvířatech, o ptácích, rybách, žížalách atd. podobně rozumí a v bodě 7 je uveden sál produktový rukodílné a umělecké práce. Pracovníky sbírek se od začátku stali špičkoví odborníci, přes mineralogii F. X. Zippe, rostliny měl na starosti Karel Bořivoj Presl, který později se svým bratrem Janem Svatoplukem publikoval zásadní dílo Flora Čechica. Skutečným dobrodruhem byl zoolog August J. Corda, který pečoval o zoologickou sbírku až do roku 1848, kdy zahynul na zpáteční cestě z průzkumné výpravy do Severní Ameriky. Důležitou součástí ale byly neustálé příspěvky od nadšených přispěvovatelů.

Se zakládáním muzeí se brzy objevila i myšlenka specializace sbírek. Uměleckoprůmyslová muzea vznikala na našem území nejdříve v Liberci a Brně v roce 1873. V roce 1885 bylo však otevřeno pražské Uměleckoprůmyslové muzeum, které se od počátku postavilo svými fondy mezi nejvýznamnější muzea světové úrovně. Muzeum spadalo pod správu Obchodní a živnostenské komory v čele s vynikajícím sběratelem Vojtěchem Lannou, který pro první expozici původně umístěnou v Rudolfinu zapůjčil přes 1000 kusů skla ze své sbírky. Od roku 1900 má muzeum svou vlastní budovu, ve které sídlí dodnes a minimálně ve sbírkách dodnes neztratilo nic na svém významu.

K důležitým osobnostem sběratelství exotických materiálů v dějinách uměleckého řemesla patří obrovská osobnost Vojty Náprstka. Z jeho iniciativy byl založen ponejprv spolek, jehož přirozeným vyústěním se stalo i průmyslové muzeum otevřené v jeho nově postaveném domě. Jeho záliba v etnografii však brzy převládla a dnešní Náprstkovo muzeum soustřeďuje umění mimoevropských národů. Díky vynikající vědecké činnosti této instituce, která dnes spadá pod Národní muzeum se mohou návštěvníci, odborníci i laici seznamovat nejen s artefakty cizokrajných exotických kultur, ale i s původní funkcí předmětů, technologií výroby a významem materiálů a zasazením do souvislostí.

20. století přineslo znovu tendenci zkoumat materiály pro výrobu uměleckých děl. Jedním z nejviditelnějších představitelů byl slavný architekt Gottfried Semper a mezi historiky umění to byl již v roce 1940 Hans Sedlmayer, který upozornil na nutnost hledat symboliku nejen v ikonografii, ale i v použitých materiálech. Odstartoval tak novou epochu hodnocení uměleckých děl, ve kterých pokračovali další výrazné osobnosti světové vědy.

Dalším důležitým fenoménem pro exotické materiály v dějinách uměleckého řemesla jsou imitace původních přírodnin, které se dnes zhusta vydávají za pravé. V žádném případě se nedá říct, že by to byl problém současnosti, protože falšovalo se od nepaměti. Na druhou stranu dnešní technologie v chemickém průmyslu práci znalců přeci jen ztěžují, přičemž ale platí, že každý podvod se dá nakonec odhalit. Druhou roli a zcela jistě ne nevýznamnou, hrají přiznané imitace exotických materiálů z ohrožených druhů. Tento trend se objevuje již počátkem 20. století a s přibývajícím časem se pochopitelně stupňuje.

Závěrem můžeme s uspokojením konstatovat, že exotické materiály v uměleckém řemesle jsou naprosto přirozené a je jenom dobře, že je o ně stále velký zájem. Využívání skvělých vlastností materiálů z přírodnin v obnovitelných zdrojích je totiž jediné správné řešení, které do uměleckého řemesla přirozeně patří a vychází ze základního přístupu života, kdy člověk žije v souladu s přírodou a respektuje jí.

Jak pracovat s touto knihou

Při psaní této knihy jsem stál před řešením řady logických problémů při kategorizaci materiálů a proto bych vás rád navedl, jak postupovat a jak chápat tento ucelený soubor teoretických i praktických informací.

Exotické materiály jsou významnou a velmi důležitou součástí tvorby v dějinách uměleckého řemesla. Díky objektivně neustále se zmenšujícímu světu chápeme řadu materiálů jako běžné, s kterými se dnes můžeme reálně setkávat v obchodech se starožitnostmi, zlatnictvích nebo výstavních sálech, ale při začtení se do této publikace záhy zjistíte, že tomu tak vždy nebylo.

Za exotické materiály považuji materiály nejen z hlediska vzdálenosti kilometrické, ale i časové. Zároveň v knize uvádím nejvýznamnější materiály, které jsou exotikem ryze českým. Považuji totiž také za důležité, uvědomit si, že některé naše materiály jsou světovým unikátem a pro okolní svět tedy exotikem.

Slovník je řazen abecedně a hesla jsou rozdělena do kategorií uvedené v závorce za názvem podle povahy materiálu, které jsou v závěru publikace seřazeny do přehledných rejstříků. Díky této kategorizaci budete mít možnost materiál rychleji správně identifikovat a samotné vyhledávání se tím výrazně urychlí. Toto rozdělení ocení především lidé, kteří tuto knihu budou používat jako příručku ke své profesi.

Kategorizaci materiálů jsem se snažil udělat, co možná nejvíce logicky a zároveň pokud možno co nejjednodušeji. Objektivní potíží je kategorizace typu nerost. Mezi exotiky je řada materiálů, které jsou zkameněliny. Pokud potřebujete vyhledat druh zkamenělého dřeva nastává logický problém. Je to rostlina? Je to nerost? Kvůli těmto a podobným otázkám, které mohou být položeny, řadím některé materiály do dvou kategorií. V případě nerostu by snad bylo vhodné materiál zařadit do kategorie kámen (běžně užívané termíny – drahé kameny, zkameněliny, správně jsou to však fosilie), ale česká odborná terminologie takový termín nepřipouští, i když například v němčině by to bylo relevantní.

Přeji vám, aby jste byli s tímto slovníkem spokojeni a věřím, že vám bude dobrým průvodcem na cestě za poznáváním exotických materiálů.

Autor

A

Abalone (živočich)

(něm. Seeohren nebo Meerohren) označuje jak perlu, tak i schránku. Abalone je velmi vzácná mořská perla vynikající pestrou barevností, čímž se liší od klasických bílých perel (viz Perla), která vzniká uvnitř abalonu, tedy ulity perlorodky. Pokud vzniká ve schránce měkkýše Haliotis, má boltcový tvar podle schránky. Díky obchodování se hojně vyskytuje ivEvropě, přestože jejím hlavním výskytem je Tasmánie, Nový Zéland nebo Jižní Afrika. Oblíbená byla ve šperkařství vAustrálii aOceánii, vEvropě se sní setkáme především vnovověku. Dnes je ulita Abalone kvůli znečištění moří téměř vyhynulá. Od poloviny 20.století se však súspěchem uměle pěstuje vJaponsku aČíně a od poloviny 90.let se rozšířilo její pěstování i do řady dalších zemí včetně Austrálie, Kanady nebo Irska. Užívá se ve šperkařství, kde se zasazuje do zlatých montáží, je vhodná pro zhotovování intarzií na nábytku, vyrábí se zní luxusní knoflíky, ale také se sní vykládají hudební nástroje, např. kytary.

Abura (rostlina)

druh dřeva

Druhy dřev snázvem Abura pochází zdřevin slatinským názvem Mitragyna stipulosa a rodu Rubiceae. VČechách se dřevo Abura někdy nesprávně nazývá africká olše nebo africký topol. Má žlutohnědou až načervenalou barvu aslabě pruhovanou texturu. Dobře se opracovává. Pochází ztropické Afriky zoblasti Angoly, Ugandy, Ghany a Gambie, kde roste zejména v tropických bažinatých lesích. Často je napadáno hmyzem, proto se musí chemicky ošetřovat. Má sklon ktvorbě trhlin po obvodu. Hodí se pro profilování povrchových ploch ražením.

Acajou (rostlina)

druh dřeva

Viz Mahagon.

Acajou femelle (rostlina)

druh dřeva

Viz Cedrelové dřevo a Mahagon

Adamant (nerost)

Staročesky diamant.

Adulár (nerost)

K [AlSi308] Původ slova je zněmeckého Adular, které je odvozeno od alpského masivu Adula vkantonu Graubünden ve Švýcarsku a označuje mléčně bílou až namodralou odrůdu živce, ze skupiny ortoklasu svysokým až měňavým leskem (tzv. adularescence). Má tvrdost 6 Mohsovy stupnice. Podle barevnosti se také nazývá amazonitem (zelený) snejčastějšími nalezišti vUSA aRusku, slunečním kamenem (načervenalý) snalezišti v Norsku a na Sibiři a měsíčním kamenem (namodralý), který se nachází na Srí Lance. Brousí se do oválného kabošonu nebo čočkovce. Objevuje se již vrománském slohu vchrámovém stříbře,v gotickém období se nachází vrámu plenáře zpokladu Břevnovského kláštera zroku 1406, dále se objevuje vpozdním rokoku, historizujících slozích a art decu. Velice často se napodoboval horským křišťálem nebo sklem podloženým modrou fólií, o čemž svědčí prsten zpoloviny 13. století uložený vUPM.

Aeroid (nerost)

Světle modrá odrůda berylu, dále viz Beryl.

Africká olše (rostlina)

druh dřeva

Viz Abura.

Africký topol (rostlina)

druh dřeva

Viz Abura.

Afrodit (nerost)

Viz Mořská pěna.

Agtstein (nerost)

Označení gagátu, které se uvádí v novověkých inventářích, např. vinventářích sbírek Rudolfa II. nebo zámku Ambras vRakousku, dále viz Gagát.

Achát (nerost)

SiO2; Polodrahokam, který obdržel údajně své jméno podle naleziště u řeky Achates (dnes Dirillo) na Sicílii. Je charakteristický soustřednými vrstvičkami různého zabarvení a různým stupněm krystalizace. Acháty jsou průsvitné vícebarevné chalcedony, dále viz Chalcedon. Podle barev je dělíme na černobíle pruhovaný onyx, červeně abíle pruhovaný sardonyx, hnědočervený sard, citrónově žlutý ketgat nebo achát mechový viz Achát mechový. Specifickým typem je tzv. krajinářský achát, který je pojmenovaný podle uzavřenin oxidů ahydroxidů železa, které v kameni vytváří malebné krajiny. Má tvrdost 6,57. Většina achátů jsou však uměle barvené chalcedony, protože jejich pórovitost, hlavně u brazilských aporýnských achátů, umožňuje snadné barvení. VČechách nalezené acháty není možné barvit, protože mají hustou atvrdou vnitřní strukturu. Jejich přírodní barvy jsou stálé. Ve zlatnictví a glyptice je achát mimořádně frekventovaný nerost, který se hodí křezání kamejí nebo složitějších nádob. Setkáme se i s ozdobnými příbory z tohoto kamene. Vyskytují se hojně iu nás, ale krásné acháty pochází zČíny, mongolské pouště Gobi, Jemenu, Iráku, Indonésie, Brazílie a Urugu-aye. Sachátem se můžeme setkat u řady předmětů už z období pravěku. Používali je Skytové, velký úspěch měly vglyptice vobdobí antiky, dále ve středověku, ale vrcholnou etapou je pro ně renesance amanýrismus. Jednou znejznámějších prací zachátu je slavná antická Gemma Augustea uložená v KHMW. Slavný pražský glyptik Giovanni Castrucci na dvoře císaře RudolfaII. používal do svých téměř až malířských výjevů především acháty a jaspisy. Jedna znejvýznamnějších věcí vkunstkomoře Rudolfa II. byla achátová mísa, kterou vyslanec Savojského vévody Carlo Francesco Manfredi popsal:,,... avžílování toho kamene příroda vepsala svou rukou velkými písmeny slovo ‚Kristus‘“. Achát byl rovněž velice oblíbený vsaské metropoli Drážďanech, kde sním pracoval barokní zlatník světového formátu Johann Melchior Dinglinger. Achátům byla připisována zázračná moc, kdy pozitivně působí proti jedu, epilepsii a zuřivosti. Purpurová barva českých achátů označovala ve středověku královskou vznešenost. Acháty jsou také používány ve štafířství na polírování plátkového zlata.

Achát brazilský (nerost)

Druh achátu, který je mimořádně porézní a ze všech achátů nejvhodnější kbarvení, VUPM je umístěna dóza zNěmecka(inv. č. 56.104/1962) zbarveného brazilského achátu.

Achát dendritický (nerost)

Někdy též achát stromečkový, obsahuje černé výplně, tzv. dendrity (kostrovité nebo keříčkové kresby, které připomínají fosilní otisky zkamenělých rostlin). Dendrity jsou tvořeny oxidy železa (hnědé) nebo manganu (černé).

Achát keříčkový (nerost)

Viz Achát mechový.

Achát mechový (nerost)

Někdy též nazývaný keříčkový, je poloprůhledný, bělavý se zelenými mechovými nebo hnědými keříčkovými uzavřeninami. Nalézá se vBrazílii, Indii, Porýnsku (Idar Oberstem), Itálii nebo na Sibiři. VČechách vKozákově u Turnova.

Achroit (nerost)

NaFe3Al6[(OH4)/(BO3)3/Si6O18] Bezbarvá, čirá, vodo jasná nebo bledě zelená odrůda turmalínu s tvrdostí 77,5 na Mohsově stupnici. Někdy má černou čepičku nazývanou mouřenínek, vybrušuje se do faset. Kvýrobě ozdobných předmětů se užívá již od pravěku. Nejznámější předměty uměleckého řemesla zachroitu jsou především jehlice a brože zpoloviny 19.stol. sčepičkou Maura. Dále viz Turmalín.

Ako (rostlina)

druh dřeva

Akoné (textil)

Aksamit (textil)

Akvamarín (nerost)

odrůda berylu

Alabastr (nerost) *

sádrovec

Alerce (rostlina)

druh dřeva

Alexandrit (nerost)

odrůda chryzobelu

Aligátor (živočich)

Almandin (nerost)

Almandinspinel (nerost)

Fialově červená odrůda spinelu.

Alpaka (kov)

Viz Pakfong.

Amarant (rostlina)

druh dřeva

Amazonit (nerost)

Zelená, viz Adulár.

Ambra (živočich)

Ambra noir (nerost)

Zfrancouzštiny, ambre noir znamená černý jantar, označuje gagát, dále viz Gagát.

Ametrín (nerost)

odrůda křemene

Ametyst (nerost) *

odrůda křemene

Amonit (nerost, živočich)

Anani (rostlina)

druh dřeva

Andělský korál (živočich)

Andira (rostlina)

druh dřeva

Andiroba (rostlina)

druh dřeva

Angelim (rostlina)

druh dřeva

Anýzové dřevo (rostlina)

druh dřeva

Aoguman (rostlina)

druh dřeva

Apatit (nerost)

Aragonit (nerost)

Araukarit (nerost, rostlina)

druh dřeva

Argentan (kov)

Viz Pakfong.

Astrachán (živočich)

Atlas (rostlina)

živočich

Atlasové dřevo (rostlina)

druh dřeva

Atlasový brokát (rostlina)

textil

Augstein (nerost) *

Avanturín (nerost)

Avodiré (rostlina)

Awone (rostlina)