Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Steven R. Gundry, MD

Skrytá tajemství keto diety

Revoluční poznatky – více benefitů bez strádání

Přeloženo z anglického originálu knihy Stevena R. Gundryho Unlocking the Keto Code – The Revolutionary New Science of Keto That Offers More Benefits Without Deprivation, vydaného nakladatelstvím HarperCollins Publishers, New York, NY, 2022.

Published by arrangement with Harper Wave, an imprint of HarperCollins Publishers.

Copyright © 2022 by Steven R. Gundry

All rights reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401

www.grada.cz

jako svou 8641. publikaci

Překlad Ivana Sýkorová

Odpovědná redaktorka Marie Zelinová

Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková

Návrh a zpracování obálky na námět originálu Vojtěch Wagner

Formát ePub Štěpán Böhm

Fotografie autora © Cookie Schulte, © 2018 Agoura Health Products, LLC

Počet stran 176

První české vydání, Praha 2023

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2023

ISBN 978-80-247-5767-4 (ePub)

ISBN 978-80-247-5766-7 (pdf)

ISBN 978-80-271-3900-2 (print)

Věnováno objevitelům a vědcům, jejichž posláním je vždy

zpochybňovat konvenční poznatky, včetně těch vlastních.

Upozornění

Tato kniha obsahuje rady a informace vztahující se k péči o zdraví. Ty by neměly nahrazovat doporučení vašeho lékaře ani jiných zdravotnických pracovníků a měly by sloužit jako doplňkové. Pokud víte, že trpíte zdravotními potížemi, nebo na ně máte podezření, doporučujeme, abyste jakýkoli ozdravný program nebo léčbu, které byste rádi podstoupili, nejprve konzultovali se svým lékařem. Vynaložili jsme veškeré úsilí, aby byly informace obsažené v této knize aktuální k datu vydání. Vydavatel ani autor nenesou žádnou odpovědnost za případné zdravotní následky, jež by mohly nastat v důsledku použití metod doporučených v této knize.

O autorovi

Steven R. Gundry, MD, je ředitelem Mezinárodního institutu srdce a plic (International Heart and Lung Institute) v Palm Springs v Kalifornii a zakladatelem a ředitelem Centra restorativní medicíny v Palm Springs a Santa Barbaře. Po letech působení na postu uznávaného kardiochirurga, profesora a vedoucího katedry kardiochirurgie a hrudní chirurgie na Lékařské fakultě v Loma Lindě se rozhodl změnit profesní dráhu a začal se zaměřovat na léčení moderních nemocí prostřednictvím výživy. Je autorem několika bestsellerů deníku New York Times a moderátorem série podcastů nazvané Dr. Gundry Podcast. V odborných lékařských publikacích zveřejnil více než tři sta článků zaměřených na využití výživy a doplňků stravy při eliminaci rozvoje srdečních chorob, cukrovky, autoimunitních onemocnění a řady dalších nemocí. Doktor Gundry žije se svou ženou Penny a jejich psy v Palm Springs a Montecito v Kalifornii.

Česky vyšly také další knihy doktora Gundryho:

Skryté nebezpečí zdravých potravin – Proč je „zdravá“ strava příčinou nemocí a nadváhy (Grada, 2018)

Skryté tajemství dlouhověkosti – Zůstaňte mladí až do vysokého věku (Grada, 2019)

Skryté příčiny únavy a nedostatku energie – Jak přestat být unavení a nemocní z toho, že jste unavení a nemocní (Grada, 2021)

1. kapitola

Jak jsme se u ketózy zmýlili

Pozor, teď prozradím zápletku! Ketony fungují jinak, než si myslíte. V mnoha případech se staré věci opět vracejí do módy jako novinky. Ketogenní dieta nebo zkráceně „keto“ dieta se poprvé objevila už ve třicátých letech 20. století, ale v posledních pár letech jsme svědky zvýšeného zájmu o tento způsob stravování s vysokým podílem tuku a velmi nízkým zastoupením sacharidů. Promluvte si s přáteli, podívejte se na internet nebo si projděte články o výživě ve svém oblíbeném časopise a uvidíte mnoho variací na ketogenní téma. Existuje takzvaná špinavá keto dieta, čistá keto dieta, ketogenní dieta s omezeným kalorickým příjmem, ketogenní dieta s vysokým podílem bílkovin, hybridní paleo-ketogenní dieta, cyklická ketogenní dieta, bílkoviny šetřící keto dieta, a dokonce i upravená varianta tohoto populárního dietního programu pro lenochy. Jejich propagátoři vám budou tvrdit, že tento způsob výživy vám od základu změní život – dodržujte „správně“ keto dietu (co to vlastně znamená?) a brzy nejen shodíte přebytečná kila, ale navíc se vám upraví hladina cholesterolu, krevní tlak i hladina energie a zkvalitní spánek. Kdo by to nechtěl?

Každá z variant ketogenní diety má své zvláštnosti, ale všechny v podstatě vycházejí ze stejného předpokladu – zdánlivě jednoduchého, avšak mylného. Experti na ketogenní diety by vám řekli, že pokud drasticky omezíte příjem sacharidů a pokryjete denní kalorický příjem z osmdesáti procent z tuků, tělo přejde do zvláštního metabolického stavu nazývaného ketóza. Při ketóze játra přeměňují tuky na speciální molekuly nazývané ketony (někdy označované také jako ketolátky) a ty pak mají být takzvaným zázračným zdrojem paliva, které může sloužit k výživě těla a mozku namísto glukózy získávané ze sacharidů. Základní myšlenka spočívá v tom, že díky ketogenní dietě budete neuvěřitelně účinně spalovat tuky, což vám umožní rychle zhubnout a těšit se celé řadě dalších příznivých účinků na zdraví. Zní to skvěle, že?

Toto velmi jednoduché vysvětlení ketózy (nebojte se, v následujících kapitolách vám nabídnu mnohem podrobnější informace) je převládající teorií zdůvodňující, proč jsou ketogenní diety tak prospěšné pro zdraví, ač je náročné je dodržovat. Ve své první knize Skryté nebezpečí zdravých potravin dokonce nabízím vlastní program intenzivní péče Keto Plant Paradox, který má posílit funkci mitochondrií a zlepšit celkové zdraví. Tuto dietu jsem v posledních dvaadvaceti letech předepisoval i svým pacientům.

Je tu ovšem jeden problém: ketony nejsou zázračným buněčným palivem, za něž jsme je dosud považovali. Dnes už víme, že vlastně vůbec nejsou dobrým zdrojem paliva. Ve skutečnosti je celá teorie o tom, jak ketony zlepšují zdraví, naprosto chybná. Tím neříkám, že ketony nejsou důležité. Jak vám vysvětlím v následujících kapitolách, tyto malé molekuly se zásadně podílejí na odlehčení zátěže mitochondrií, což jsou elektrárny v buňkách, a díky tomu mohou předcházet přibírání na váze, usnadňují hubnutí a také jsou nápomocné při prevenci a léčbě nemocí spojených se stárnutím. A víte, co je ještě důležitější? Jakmile zjistíte, jak ketony skutečně působí, uvědomíte si, že pokud budete chtít využít jejich sílu, nemusíte se nutit dodržovat těžkou, tučnou a upřímně řečeno i nudnou dietu.

Příběh o dvou pacientkách

Janet, třiačtyřicetiletá matka dvou dětí, přišla do mé ordinace v Palm Springs, když jí rodinný lékař diagnostikoval prediabetes. Měla vyšší klidovou hladinu krevního cukru oproti normálním hodnotám, ovšem ne tak vysokou, aby spadala do kategorie plně rozvinuté cukrovky druhého typu. Její lékař chtěl, aby začala užívat léky na bázi statinů na snížení hladiny cholesterolu, aby změnila jídelníček a obrazně řečeno stabilizovala loď. To ji přivedlo do mé ordinace.

Po sérii standardních testů jsem souhlasil s jejím lékařem, že trpí metabolickým syndromem, souborem zdravotních problémů, které mohou zvýšit riziko rozvoje kardiovaskulárního onemocnění a diabetu a také inzulinové rezistence, což je stav, kdy je tělo v podstatě rezistentní vůči inzulinu produkovanému slinivkou, takže buňkám se nedostává životně důležitá glukóza potřebná k tomu, aby správně fungovaly. Jak se brzy dozvíte, Janet trpěla metabolickou inflexibilitou, stejně jako téměř všichni Američané. To je zlé, že? Ano. Testy zároveň ukázaly přítomnost rozsáhlého zánětu. Neviděl jsem však důvod k zahájení léčby statiny. Domníval jsem se, že by problém mohla vyřešit změna stravování, a doporučil jsem Janet, aby vyzkoušela můj program intenzivní péče Keto Plant Paradox.

Za tři měsíce se Janet vrátila do ordinace kvůli novým testům. Zjistili jsme, že shodila téměř sedm kilo, a krevní testy potvrdily, že už není prediabetička. Překvapivě, přinejmenším pro jejího praktického lékaře (ovšem rozhodně ne pro mě), jí klesla hladina cholesterolu na úroveň, kdy podle svého lékaře nemusela užívat statiny. Není třeba dodávat, že to Janet potěšilo. Měla víc energie a lépe se jí spalo – a stejně jako mnoho mých pacientů měla motivaci pokračovat. Snížili jsme množství prospěšných tuků, které na mé doporučení zařadila do jídelníčku na podporu ketózy, a naplánovali jsme další kontrolu.

Když Janet přišla na kontrolu za půl roku, zhubla o dalších devět kilo a výsledky testů vypadaly senzačně. Krevní testy nevykazovaly žádné příznaky zánětu a hodnota HbA1c, vypovídající o tom, zda máte krevní cukr v normě, klesla na 4,9 (podle mého názoru si hodnoty pod 5 zaslouží ocenění zlatou hvězdou). Příběh Janet zkrátka vypadá jako dokonalý úspěch ketogenní diety.

Až na jeden háček: Janet nebyla šťastná. Stejně jako mne ji potěšily výsledky testů. Jenže ačkoli hodně jedla, znepokojení přátelé jí říkali, že je až příliš hubená. I když postupně vracela do jídelníčku některé potraviny, váha jí stále klesala. Svěřila se mi, že by byla ráda, kdyby už přestala hubnout a hmotnost se stabilizovala.

Povím vám, že Janet není jediný člověk, který se setkal s tímto fenoménem. Mnoho mých pacientů se při dodržování mého výživového programu dostalo do obdobné situace, kdy měli problém s ustálením hmotnosti. Na základě dostupných poznatků o ketogenních dietách jsem je stejně jako Janet uklidňoval, že jejich tělo začalo velmi efektivně spalovat tuky. Vím, že si teď možná říkáte: „Na co si stěžují? Takový problém bych chtěl mít!“ Dodržovat několik výživových pravidel, užívat pár doplňků stravy a dostat se do stavu, kdy chcete přibrat pár kilo? To zní jako splněný sen.

Porovnejte teď Janetin příběh s příběhem jiné pacientky. Miranda do mé ordinace přišla přibližně ve stejné době jako Janet – a tím podobnost nekončí. I ona byla vytížená maminka ve věku něco přes čtyřicet let. Ale na rozdíl od Janet byla obézní. Její lékař jí před pár lety doporučil ketogenní dietu. Snažila se do písmene dodržovat tradiční keto dietu, jenže se jí vůbec nedařilo zbavit nadváhy, a za rok dokonce přibrala víc než sedm kilo. Řekla mi, že čím víc tuku jedla, tím víc přibírala.

Miranda přišla do mé ordinace proto, že jí praktický lékař, ten, co jí doporučil ketogenní dietu, nevěřil, že ji dodržuje správně. Je to celkem běžné: když ketogenní dieta nepřináší kýžené výsledky, domníváme se, že pacient nepřijímá dostatek tuků na to, aby tělo přešlo do ketózy (a možná se dojídá spoustou sacharidů nebo bílkovin). Tato domněnka většinou není míněna jako zpochybnění poctivosti nebo vůle člověka držícího dietu. Víme, že naši pacienti se snaží ze všech sil. Ale dodržovat tradiční ketogenní diety je skutečně nesmírně náročné, zejména dlouhodobě – a to je jejich velkou nevýhodou.

Citlivě jsem Mirandě vysvětlil, že navzdory jejímu úsilí je zřejmé, že to, co jedla (nebo nejedla), nepomáhalo tělu produkovat ketony. Moje slova ji šokovala, ba dokonce rozhněvala. Snažil jsem se otřes zmírnit a vysvětlil jsem jí, že je na tom stejně jako řada lidí, kteří ke mně přicházejí poté, co měli potíže se stravováním podle keto diety. Mysleli si, že dodržují ketogenní dietu – ale jednoduše nejedli dostatek správných tuků a některých dalších potravin, o nichž se dozvíte v této knize, aby tělo přešlo do stavu ketózy.

Miranda mi pak ukázala deník, do něhož si zaznamenávala, co jedla. V souladu s většinou ketogenních pravidel postupovala naprosto správně. Přibližně osmdesát procent jejího kalorického příjmu tvořily tuky. Ale když jsme se podívali na její krevní testy, měla na rozdíl od Janet hodnoty HbA1c v rozmezí prediabetu. (Měli bychom poznamenat, že podle amerického Národního ústavu zdraví je každý třetí Američan prediabetik, a pokud se neléčí, rozvine se u něj později v životě cukrovka druhého typu.) Miranda měla vysokou hladinu inzulinu nalačno, což naznačovalo inzulinovou rezistenci – to znamená, že její tělo už nereagovalo na inzulin tak, jak by mělo, a hladina inzulinu v krvi stoupala na vysoké hodnoty. A jak už víme, Miranda zoufale sledovala, jak se cifry na váze soustavně zvyšují.

Příběhy, jako je ten Mirandin, znám velmi dobře. Na mou kliniku přichází mnoho lidí, kterým se nedaří snížit tělesnou hmotnost s pomocí některé z variant ketogenní diety. Jsou frustrovaní a zmatení a přemýšlejí, proč tolik lidí sklízí s tímto způsobem výživy úspěchy, zatímco jim se to nedaří.

Měl bych dodat, že na mou kliniku přichází ještě třetí kategorie pacientů. Jsou to lidé, které keto dieta láká kvůli hubnutí, ale jednoduše nemohou strávit fakt, že by museli jíst tolik tuků. Také zpochybňují, jak může být dieta s tak striktně omezeným příjmem rostlinných potravin zdravá v dlouhodobém horizontu.

Sledoval jsem značné odlišnosti výsledků u různých pacientů a postupem času jsem si začal klást zásadní otázku: Jak je možné, že lidé jako Janet zaznamenají tak příznivý vliv na zdraví a zároveň zhubnou, zatímco u jiných, jako u Mirandy, krevní testy odhalí zhoršení zdraví a metabolismu?

Je to záhada. Možná také přemýšlíte, v čem se liší lidé, kteří mají stejné zkušenosti jako Janet a Miranda. Obě drží keto dietu, jak je tedy možné, že jedna dodržuje pravidla (a časem může dokonce polevit) a tak významně zhubne, a druhá dodržuje stejná pravidla a přibere? Dříve bych vám odpověděl, že to souvisí s typem tuků, které tyto dvě ženy konzumují – Janet jedla více rostlinných tuků a bílkovin než živočišných, a díky tomu její tělo spalovalo tuky účinněji. Ale tyto rozdíly vysvětlují záhadu jen částečně. Když jsem problematiku detailněji zkoumal, brzy jsem zjistil něco naprosto neuvěřitelného: Tradiční teorie o účinnosti metabolismu a spalování tuků byla zcela mylná. Jestliže tělo produkuje ketony, důsledkem je méně efektivní zpracování paliva. Tyto molekuly by měly pomáhat tělu spalovat více kalorií a využívají k tomu mitochondrie v buňkách. A co víc? Abyste dosáhli stejné neefektivity metabolismu, nemusí být vaše strava složena z osmdesáti procent z tuků.

Poznatky z výzkumu jednovaječných dvojčat

Kdykoli lékař zaznamená, že dva různí pacienti reagují na stejnou léčbu odlišně, může to snadno přičítat vrozeným fyziologickým odlišnostem, které nejsou na první pohled patrné – třeba za to mohou jejich geny! Přesto v nedávné studii srovnávající jednovaječná dvojčata, kdy jeden ze sourozenců měl nadváhu a druhý ne, vědci dospěli k fascinujícímu objevu: ačkoli měla dvojčata stejný genom, nespalovala kalorie stejným způsobem. Ve skutečnosti se ukázalo, že mitochondrie neboli buněčné elektrárny dvojčat s vyšší váhou byly méně aktivní než u jejich štíhlejších sourozenců. Vědci dokonce označovali jejich mitochondrie za „líné“! (Je důležité dodat, že to v žádném případě neznamená, že by dvojčata s nadváhou byla sama o sobě líná. Jde spíše o to, že jejich mitochondrie nedostávaly potřebné signály, které by je vyburcovaly k zvýšení tempa. O těchto signálech si za chvíli řekneme více.)

Jestli bojujete s váhou, ostatně jako mnoho dalších lidí – 45 procent Američanů trpí obezitou –, není na vině vaše vůle, geny předurčující tloušťku ani rodinná historie. Vše souvisí s mitochondriemi a tím, jak intenzivně se činí. Jejich úkolem je spalovat kalorie z potravy, a když ve své práci zaostávají, kalorie se hromadí a tělo je ukládá v podobě tuku. Nabízí se otázka: Jak můžeme rozpohybovat lenivé mitochondrie, aby dohnaly skluz?

Podle selského rozumu máte dvě možnosti. Nejspíš už jste nesčetněkrát slyšeli, že byste měli méně jíst a více se hýbat. Druhou možností je keto dieta, díky níž se tělo promění v dobře namazaný stroj na spalování tuků. Přesto však druhá možnost u některých lidí, jako je Miranda, nefunguje. Proč?

Všichni máme jednu hubenou kamarádku, která může jíst cokoli a nikdy nepřibere ani gram. Zatímco ostatním, jako mně a třeba i vám, stačí jen se podívat na croissant a ručička na váze už šplhá nahoru, byť jste právě absolvovali svižnou lekci spinningu. Zdá se, jako by hubená dvojčata, stejně jako hubené kamarádky, uměla zařídit, aby všechny kalorie, které do sebe dostanou, jako zázrakem zmizely. Šokujícím faktem – a důvodem, proč jsem napsal tuto knihu – je, že opravdu mizí. Jak se brzy dozvíte, mitochondrie hubených lidí doslova plýtvají obrovskými kvanty kalorií, které přijímají. Ano: plýtvají.

Janet se dostala do stavu, kdy spalovala jedno kilo za druhým, protože svým způsobem výživy přiměla mitochondrie k větší aktivitě. Víte, co je na tom nejlepší? Nepotřebovala k tomu dietu složenou z osmdesáti procent z tuků. Nemusela se nutit nasoukat do sebe čtvrt kila slaniny a zajídat ji nastrouhaným čedarem na spravení chuti, jen aby se dostala do stavu ketózy. Stačilo dát mitochondriím správný signál, po němž otevírají své membrány a nechávají kalorie projít dál – proces se nazývá mitochondriální odpojení. Její tělo nespalovalo tuky účinněji, jak jsem jí v dobré víře tehdy řekl. Ve skutečnosti se stal pravý opak: tělo začalo plýtvat palivem.

Není to tak, jak si myslíte

Tato kniha odhaluje nový a neuvěřitelný paradox související s ketony a jejich vlivem na snižování tělesné váhy, zdraví a dlouhověkost. Jak už jsem zmínil, ukázalo se, že ketony nejsou nějakým zvláštním zdrojem zázračného buněčného paliva. Spíše fungují jako životně důležité signalizační molekuly, které dávají mitochondriím povel, aby se pustily do práce a začaly spalovat kalorie.

Mitochondrie vyrábějí palivo pro lidské tělo tak, že přeměňují glukózu, aminokyseliny a mastné kyseliny z potravy (které trávicí soustava tak laskavě připravila štěpením ze sacharidů, bílkovin a tuků) na molekuly zvláštní látky nazývané adenosintrifosfát (ATP), což je energetická „měna“, kterou mohou buňky „utrácet“.

Nejnovější výzkumy však ukazují, že úloha mitochondrií zahrnuje mnohem, mnohem víc než jen tvorbu energie. Mají nepostradatelný vliv nejen na přežití, ale také na dlouhověkost. Abyste však skutečně pochopili, jak mitochondrie fungují – a proč a kdy vznikají ketony a jaký je jejich hlavní účel –, musíte zapomenout na vše, co jste si mysleli, že víte o ketonech.

Znáte-li mou knihu Skryté nebezpečí zdravých potravin nebo některou z mých dalších knih, pravděpodobně víte, že jsem proslulý (nebo možná nechvalně proslulý) tím, že zpochybňuji pevně zakořeněná přesvědčení o „zdravých“ potravinách. Narušování zavedených pořádků mám v povaze. Dokonce i v dřívější profesi kardiochirurga jsem opouštěl postupy, které se používaly dlouhé roky, a objevoval jsem nové možnosti, jak chránit pacienty při otevřených operacích srdce, přičemž moje metody jsou dnes považovány za nejlepší praxi v léčbě. Stejně jako Marcus Antonius ve známé Shakespearově hře teď přicházím, abych pohřbil keto, ne ho chválil – přinejmenším tradiční zavedené názory na ketogenní dietu (nebo vlastně na většinu takzvaných zdravých diet).

Co je na tom nejlepší? Až pochopíte, jakou roli hrají mitochondrie a jak ovlivňují váš metabolismus, už si nebudete muset dělat starosti kvůli procentům tuku, proporcím makroživin, kaloriím ani dalším měrným jednotkám. Nový pohled na mitochondrie otevírá zdravou cestu pro lidi, jako jsou Janet či Miranda, a dokonce i pro ty, kdo chtěli ketogenní dietu vyzkoušet, ale nedokázali se vyrovnat s podmínkou konzumace spousty tuků. A jak se dozvíte v následujících kapitolách, důvodem je skutečnost, že vliv ketonů na snižování tělesné váhy a zdraví je jiný, než si myslíte – chcete-li využít příznivého vlivu ketonů, nemusíte jíst obrovské množství nasycených tuků. Zajímá vás to? Pojďme tedy začít.

2. kapitola

Ketony nejsou superpalivo

Pravdivý příběh: Když jsem připravoval materiál pro svou poslední knihu Skryté příčiny únavy anedostatku energie– pohled na to, jak můžeme podpořit tvorbu energie vmitochondriích atím zároveň zvednout celkovou hladinu energie –, narazil jsem na překvapivé informace oketonech. Tyto molekuly, dlouho vychvalované jako úžasný zdroj energie pro buňky, ve skutečnosti nezvládaly naplnit metabolické potřeby těla. Nabízela se zásadní otázka: Jestliže ketony neposkytují alternativní zdroj energie tělu ani mozku, co pak vlastně dělají– ajaký to má účel?

Pohroužil jsem se do záplavy vědeckých dat. Znovu aznovu jsem procházel nejnovější výzkumy apřišel jsem na to, jaká je skutečná funkce ketonů– celou dobu jsme to měli na očích. Přestože se posledních dvacet let věnuji restorativní medicíně, stejně jako moji kolegové jsem pro stromy neviděl les. Jakmile jsem prozřel, jasně jsem si uvědomil, že ketony nefungují jako úžasné palivo, ale že aktivují zásadní molekulární proces nazývaný mitochondriální odpojení aže tento fenomén stojí za vším, co jsme nevěděli oposilování zdraví, celkové kondice adlouhověkosti.

Jsem si dobře vědom, že mé závěry mohou být zastánci ketogenních diet považovány za kacířské. Očekávám nesouhlas osob, kterým keto diety přinesly úspěch, ať už vpodobě shození přebytečných kilogramů nebo zlepšení různých zdravotních neduhů. Do této skupiny patří imnoho mých pacientů, kteří díky dodržování ketogenních variant mých výživových programů vesele zhubli oněkolik velikostí, nemluvě otom, že se jejich zdravotní stav výrazně zlepšil.

Vtéto knize není mým cílem přesvědčovat vás, abyste na ketony úplně zapomněli, ale chtěl bych spíše upravit tradiční názory na jejich roli vtěle apodělit se svámi opoznatky objasňující, jaký vliv mají ketony na zdraví mitochondrií. Jakmile jsem pochopil, včem jsme se uketonů mýlili, bylo zřejmé, že mí pacienti využívali sílu ketonů, aniž by museli dodržovat tradiční ketogenní diety svysokým podílem tuků stejně jako Janet. Závěry výzkumu ve skutečnosti dokládají, že tradiční keto dieta může být vdlouhodobém horizontu vněkterých případech dokonce zdraví škodlivá, jak jsme viděli uMirandy.

Než budeme pokračovat, požádám vás, abyste odložili své současné přesvědčení otom, co znamená „keto“. Vyzvu vás kotevřenějšímu přístupu abudu chtít, abyste uvažovali vširších souvislostech. Konečně pochopíte, proč všechny ty diety, které jste vyzkoušeli, ať už ketogenní či jiné, nepřinášely slibované výsledky. Ale než si vysvětlíme, jak to dělat správně, potřebujeme vyhodnotit, co jsme dělali špatně. Pro začátek se pojďme podrobněji zaměřit na ketony.

Co jsou vlastně ketony?

Tyto ve vodě rozpustné sloučeniny uhlíku skrátkým řetězcem byly poprvé identifikovány vNěmecku vosmdesátých letech 19. století vmoči pacientů trpících cukrovkou.1 Vté době byly považovány za pouhý symptom poruchy metabolismu. Ovšem už opár desítek let později učinili lékaři ve Francii aSpojených státech při výzkumu epilepsie udětí docela ohromující objev. Když dětem postiženým epilepsií upravili dietu tak, aby sestávala zosmdesáti procent tuků, deseti procent bílkovin adeseti procent sacharidů, došlo kvýznamnému snížení frekvence azávažnosti záchvatů. Uněkterých dětí díky tomuto výživovému programu záchvaty zcela vymizely. Jediný další dietní program, který se svou účinností alespoň přiblížil uvedeným výsledkům, byl půst ovodě– to znamená, že děti po dobu 18 až 24 hodin nepřijímaly nic jiného než vodu, aby záchvaty zůstaly pod kontrolou. Jak si dokážete představit, nutit děti vrůstu, aby vůbec nejedly, nebylo zdlouhodobého hlediska reálné ani humánní.

Lékaři nevěděli, jaký je mechanismus popsaného způsobu výživy, ale výsledky byly jasné: dieta se osvědčila jako efektivní způsob léčby přinejmenším upadesáti procent dětí, které se nedokázaly zbavit záchvatů jinou metodou. Ale proč? Proč dokáže strava svysokým zastoupením tuků (nebo úplná absence jídla) zmírnit epileptické záchvaty?

Přenesme se do roku 1921, kdy endokrinolog Severozápadní univerzity vEvanstonu Rollin Turner Woodyatt dospěl při výzkumu cukrovky kpřekvapivému objevu. Doktor Woodyatt potvrdil, že tělo neprodukuje ketony jen vdůsledku poruchy metabolismu. Naopak zjistil, že játra produkují ketony, když živočichové buď hladoví, nebo dostávají potravu, která je bohatá na obsah tuků, ale omezuje bílkoviny asacharidy. Játra zachytávají volné mastné kyseliny (FFA)– lipidy pocházející ztuků produkovaných aukládaných vtukových buňkách– apřeměňují je na ketony. Výzkum Turnera Woodyatta popsal tři odlišné typy ketonů: aceton, beta-hydroxybutyrát (BHB) aacetoacetát (AcAc).

Onecelý rok později doktor Russell Wilder, průkopník zabývající se výzkumem cukrovky avýživy působící na klinice Mayo Clinic, aplikoval objev Turnera Woodyatta asestavil dietu svysokým zastoupením tuků anízkým podílem sacharidů, kterou nazval „ketogenní dieta“– aordinoval ji při léčbě dětí trpících epilepsií. Dieta pomáhala umalých pacientů nejen dostat záchvaty pod kontrolu, ale zároveň zlepšila kvalitu spánku, azdálo se, že díky ní mají děti více energie. Ketogenní dieta se na dlouhé roky stala standardní součástí léčby epilepsie udětí, dokud se neobjevily léky na potlačování záchvatů, jako jsou fenobarbital aDilantin.

Za zmínku stojí, že ketogenní dieta se znovu objevila jako oblíbený způsob léčby epilepsie všedesátých letech 20. století, kdy její zastánci doporučovali zařadit do jídelníčku velké množství oleje striglyceridy se středním řetězcem neboli MCT oleje, což je zvláštní druh nasyceného tuku, který tělo tráví odlišně než jiné tuky. Tato forma diety pomáhala udržet záchvaty pod kontrolou, nicméně bez nutnosti konzumovat velké množství tuků, adávala pacientům možnost dopřát si ivíce sacharidů abílkovin. Pokud si kladete otázku, jak to může fungovat, zapamatujte si ji aještě chvíli vydržte. KMCT oleji se znovu vrátíme avysvětlíme si, jaký vliv má na vznik ketonů ajakou úlohu hraje vmém programu intenzivní péče Keto Plant Paradox zknihy Skryté nebezpečí zdravých potravin.

Co jsme si dosud mysleli ofunkci ketonů

Spojíme-li si všechny vědecké poznatky, je zřejmé, že ketony vznikají třemi různými způsoby: během hodování (strava svysokým obsahem tuků), během hladovění (půst) apři cukrovce (metabolická porucha). Co je pojítkem mezi těmito třemi způsoby?

Stručná odpověď zní: sacharidy. Tělo přeměňuje sacharidy na glukózu, atu využívají mitochondrie kvýrobě adenosintrifosfátu (ATP), zdroje energie, který vyživuje buňky. Inzulin pomáhá vpouštět glukózu do buněk, ale když se ho diabetikům nedostává, buď proto, že ho jejich organismus nedokáže produkovat (cukrovka prvního typu), nebo proto, že se vůči tomuto hormonu stali rezistentními (cukrovka druhého typu), tělo má potíže stvorbou adenosintrifosfátu. Na druhé straně spektra se může stát, že hladovíte nebo máte velmi omezený příjem sacharidů avaše tělo nemá přístup ke glukóze, kterou potřebuje kvýrobě adenosintrifosfátu. Glukóza je velmi důležitá, chceme-li mít dostatek energie abýt připravení na zátěž, avzhledem ktomu se nabízí zásadní otázka: Co by mohlo sloužit jako alternativní palivo kvýrobě adenosintrifosfátu vdobě, kdy je glukóza nedostupná?

Aby mohlo tělo dál fungovat, když nemáme přístup kjídlu, buňky začnou nejprve využívat glykogen, což je forma glukózy uložená vjátrech asvalech. Ale co se stane, až se ityto zdroje vyčerpají? Všedesátých letech 20. století na tuto otázku ve své průlomové práci odpověděl doktor Richard Veech, vzděláním biochemik alékař. Doktor Veech objevil při zkoumání nuancí lidského metabolismu zajímavou věc. Vědci už vté době věděli, že játra produkují ketony během půstu nebo při dietách svysokým podílem tuků anízkým zastoupením sacharidů. Doktor Veech ve spolupráci se svým mentorem, doktorem Georgem Cahillem, odborníkem na cukrovku zHarvardovy univerzity, zjistili, že jeden druh ketolátek, konkrétně beta-hydroxybutyrát (BHB), dokáže nejen zastoupit chybějící glukózu, apomáhat tak při tvorbě adenosintrifosfátu, ale také spouští řadu příznivých vedlejších účinků, které nesouvisejí stvorbou energie. Vyslovili hypotézu, že beta-hydroxybutyrát, stejně jako další druhy ketonů, může sloužit coby alternativní zdroj paliva. (Jak jsem později zjistil, právě tyto příznivé vedlejší účinky jsou důvodem, proč jsou ketony tak účinné. Nicméně pojďme se vrátit zpět kpřednášce zhistorie.)

Tyto poznatky přivedly doktory Veeche aCahilla khypotéze, že játra produkují ketony jako alternativní zdroj paliva vdobě, kdy máme nedostatek potravy bohaté na sacharidy. Ostatně, aby mohl lidský organismus fungovat, potřebuje energii. Vždyť jen mozek spořádá dvacet procent celkové energie. Veech aCahill vyslovili teorii, že abychom přežili vdobě nedostatku glukózy (při hladovění), tělo spaluje tuky, které má kdispozici, uvolňuje volné mastné kyseliny aproměňuje je na ketony. Organismus pak podle nich využívá ketony kvýrobě potřebné energie. Dokonce tvrdí, že ketony jsou formou „superpaliva“– zdrojem výživy buněk, díky němuž mohou buňky (zejména mozkové buňky) fungovat ještě lépe než se starou dobrou glukózou.

Ostatně naši předkové museli hledat potravu, kde se dalo, ato iběhem chladných, temných zimních měsíců. Schopnost naplnit energetické potřeby těla svyužitím ketonů místo glukózy je zachránila před smrtí vdobě, kdy nic neulovili apole ležela ladem. Variabilní systém tvorby energie znamenal, že na rozdíl od jiných tvorů byli lidé uzpůsobeni kpřežití za jakýchkoli podmínek. Když bylo relativně snadné najít či vypěstovat potravu, mohli jsme si dopřávat, ale zvládli jsme přestát iobdobí sucha nebo hladomoru. Alternativní zdroj paliva zajistil, že tělo fungovalo, či dokonce podávalo lepší výkony, což nám pomáhalo udržet se naživu, dokud se nám nepodaří ulovit další gazelu nebo vyhrabat nějakou hlízu.

Dnes je stále široce rozšířený názor, že ketony jsou úžasnou pojistkou, která nám pomáhá přežít krušné časy. Někteří zastánci ketonů zacházejí dokonce ještě dál atvrdí, že ketony jsou zázračné– představují neuvěřitelně účinnou formu „superpaliva“ pro lidský mozek atělo. Vminulosti jsem býval jedním ztěchto nadšených propagátorů apacientům, jako je Janet, jsem vysvětloval, že kila shazují proto, že začali mnohem účinněji spalovat tuky. Přesto jsem se, stejně jako mnozí moji kolegové, zásadně mýlil vtom, jak ketony fungují. Ketony sice dělají zázraky, ale jiným způsobem, než jsme si mysleli.

Dřívější názory na účinnost ketogenní diety

Když byla před více než sto lety předepsána první ketogenní dieta, nebylo zcela jasné, jakým způsobem pomáhá mírnit záchvaty– nebo jak pomáhá pacientům sjinými typy neurologických poruch. Dieta fungovala ana ničem jiném nezáleželo.

Doktor Veech byl prvním vědcem, který přičítal schopnost prehistorických lidí přežít vdobách nedostatku potravy beta-hydroxybutyrátu. Jeho teorie dávala smysl: díky přechodu na jiný typ metabolismu vdobě hladovění mohl raný člověk přežít déle, než kdyby se spoléhal jen na glukózu získanou ze sacharidů abílkovin. Akdyž výzkum doktora Veeche prokázal, že lidé produkují adenosintrifosfát itehdy, když celé týdny nepřijímají potravu, zdálo se, že do sebe všechno krásně zapadá. (Ve skutečnosti už dnes víme, že lidé dokážou bez jídla přežít docela dlouho– například Angus Barbieri, extrémně obézní Brit, držel vroce 1971 pod lékařským dohledem půst ovodě celých 382 dní. Vedlejší účinky intenzivního půstu jsou ovšem poměrně nebezpečné, přičemž zahrnují zvýšenou zátěž pro srdce, ztrátu svalové hmoty apodvýživu. Není to zdravá cesta ksnižování váhy ani kdlouhověkosti.)2

Ketogenní dieta vychází zpředpokladu, že pokud nemá tělo přístup ke glukóze, musí jako zdroj paliva využívat tukové zásoby. Po přibližně dvanáctihodinovém hladovění (toto číslo si, prosím, zapamatujte!) nebo při omezení přísunu sacharidů na dvacet či méně gramů za den, mohou pro většinu buněk vtěle posloužit jako zdroj paliva mastné kyseliny uvolňované při štěpení tuků, za předpokladu, že netrpíte rezistencí vůči inzulinu. Nicméně volné mastné kyseliny nemohou zásobovat energeticky náročný mozek. Možná víte, že mozek chrání speciální síť tkání nazývaná hematoencefalitická bariéra. Jejím úkolem je nepropustit kcennému orgánu žádné škodliviny– snadno skrz ni mohou projít jen určité látky, mezi něž patří voda, cukr akyslík. Jiné molekuly, zejména větší molekuly, bariéra zastaví. Proto nemohou volné mastné kyseliny pomoci mozkovým buňkám. Jsou jednoduše příliš velké anejsou dostatečně rozpustné ve vodě, aby mohly rychle projít hematoencefalitickou bariérou adostat se tam, kde jsou nejvíce potřeba.

Pojďme si něco ujasnit: když hladovíte, většina buněk vtěle začne využívat jako zdroj paliva volné mastné kyseliny místo glukózy. Ale mozek nemá ktěmto molekulám přístup. Jak tedy získá potřebné palivo na tvorbu energie? Dnes už víme, že některé volné mastné kyseliny uvolněné ztukových buněk putují do jater, kde dochází kjejich přeměně na ketolátky (jiný výraz pro ketony)– které jsou menší arozpustné ve vodě, což znamená, že na rozdíl od volných mastných kyselin dokážou snadno procházet hematoencefalitickou bariérou, atak se dostanou až do mozku. Tam mohou být ketony využity jako „nouzový“ zdroj paliva pro mozkové buňky apomáhají mitochondriím vneuronech produkovat adenosintrifosfát, který potřebují, aby si udržely špičkovou formu. (Je fascinující, že ačkoli ketony vznikají vjátrech, játra je nemohou využít jako zdroj paliva. Vypouštějí je do krevního oběhu.)

Fajn, potud je vše vpořádku. Játra produkují ketony. Ketony se dostanou do mozku, kde se při nedostatku glukózy využívají jako palivo. Apokud má doktor Veech pravdu, každá buňka vtěle (kromě těch vjátrech) dokáže přijmout anásledně využít tento „prvotřídní“ zdroj energie. Je-li tomu tak, měli bychom se snažit setrvávat vketóze čtyřiadvacet hodin denně, sedm dní vtýdnu– avpodstatě stále hladovět, nebo ne? Naše tělo bude spalovat tuky aprodukovat ketony avšechny orgány itělesné soustavy budou spokojené. Stakovými závěry ale ještě počkejte!

Ketogenní dieta jako cesta khubnutí

Nevýhody tradiční keto diety

Je čas vrátit se kvýzkumu

Table of Contents

O autorovi

Jak jsme se u ketózy zmýlili

Příběh o dvou pacientkách

Poznatky z výzkumu jednovaječných dvojčat

Není to tak, jak si myslíte

Ketony nejsou superpalivo

Co jsou vlastně ketony?

Co jsme si dosud mysleli o funkci ketonů

Dřívější názory na účinnost ketogenní diety

Ketogenní dieta jako cesta k hubnutí

Nevýhody tradiční keto diety

Je čas vrátit se k výzkumu