Mohamed Salah

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.cpress.cz

www.albatrosmedia.cz

Matt a Tom Oldfieldovi

Mohamed Salah – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Text © Matt Oldfield, 2022

Cover illustration © Dan Leydon, 2022

Originally published in the English language as Ultimate Football Heroes: Salah by Studio Press, an imprint of Bonnier Books UK Limited, London.

The moral rights of the Author have been asserted.

Translation © Monika Mucsková, 2024

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2024

ISBN tištěné verze 978-80-264-5402-1

ISBN e-knihy 978-80-264-XXX-X (1. zveřejnění, 2024) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-264-XXX-X (1. zveřejnění, 2024) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-264-XXX-X (1. zveřejnění, 2024) (ePDF)

Věnováno všem čtenářům – mladým, starším i těm nejstarším

Matt Oldfield je uznávaný spisovatel a šéfredaktor fotbalového recenzního webu Of Pitch & Page. Tom Oldfield je spisovatel na volné noze a autor uznávaných biografií o Cristianu Ronaldovi, Arsène Wengerovi a Rafaelu Nadalovi.

Kapitola 1

EVROPSKÁ SUPERSTAR

Anfield, 24. dubna 2018

Atmosféra na Anfieldu byla vždy úžasná, ale při velkých evropských zápasech byla ještě o něco výjimečnější. Tribuna Kop začínala zpívat hodiny před samotným začátkem zápasu a pokud se večer Liverpoolu podaří porazit Řím, budou příznivci Reds zpívat ještě několik dalších dní. Všichni fanoušci se rádi přidávají ke zpěvu se známých a oblíbených chorálů, jakým je třeba hymna „Nikdy nepůjdeš sám“, ale zpívají také i nové písně, které se v poslední době těší oblibě:

Mo Salah, Mo Salah

Na křídle hrál,

Salah la la la la la la

Egyptský král!

Oči celého světa se upírají na „egyptského krále“ Liverpoolu. Mohamed je v nejlepší formě svého života, na svém střeleckém kontě má už čtyřicet gólů a zatím zdaleka nekončí. V anglické fotbalové lize Premier League vstřelil třicet jedna gólů a dalších devět branek přidal v Lize mistrů. Dokáže ve svých výkonech pokračovat a společně se svým týmem se prostřílet až do finále Champions League?

Pro Mohameda to každopádně bude emočně vypjatý večer, ať už dopadne jakkoliv. Za prvé hraje ve svém vůbec prvním semifinále Ligy mistrů, což je okamžik, o kterém snil od svých osmi let. Kráčí tak ve šlépějích svých hrdinů, kterými byli Zinedine Zidane a Francesco Totti.

Mohamed také bude hrát proti svému starému klubu. Když jeho velký přestup do Chelsea tehdy nevyšel tak, jak si představoval, byl to právě italský fotbal, který ho zachránil. Nejdříve ve Fiorentině a potom i v Římě znovu objevil svou vášeň, sebevědomí a cestu ke slávě. A za to jim bude vždy vděčný.

Mohamedův bývalý manažer Luciano Spalletti už z klubu odešel, ale mnozí jeho bývalí spoluhráči za Řím stále hráli – Radja Nainggolan, Stephan El Shaarawy, i jeho parťák v útoku, Edin Džeko. V tunelu Mohamed objal každého z nich. „Hodně štěstí,“ řekl jim s úsměvem, „ať vyhraje ten nejlepší!“

Liverpool není zdaleka tým jen jednoho muže. Mohamed je totiž členem takzvané „Velké trojky“, nejlepšího útočného tria na světě. Sadio Mané na levém křídle, Roberto Firmino v centru a Mohamed na křídle pravém, společně působili nezastavitelně. Dokonce ani přesun Philippa Coutinha do Barcelony je nezpomalil. Ve čtvrtfinále dali pět gólů proti Portu a pak dalších pět proti Manchester City. Pokud obránci Říma nebudou obezřetní, bude „Velká trojka“ dnes večer znovu řádit.

„Pojďte kluci, jdem si pro vítězství!“ zvolal kapitán Liverpoolu, Jordan Henderson, když hráči zaujímali své pozice na hřišti těsně před začátkem zápasu. I v dobách, kdy ještě hrával za Řím, byl Mohamed spíš křídelník než útočný hrot. S neuvěřitelnou rychlostí předbíhal obránce a vytvářel šance pro Edina. V Liverpoolu pak manažer Jürgen Klopp pomohl z Mohameda udělat výjimečného útočníka a gólovou mašinu. Stále tvrdě pracoval pro svůj tým, ale o něco jinde na hřišti. Díky tomu byl v případě chyby obránce vždy připraven se na něj vrhnout.

Liverpool si první dobrou šanci vytvořil po sedmadvaceti minutách. Stačil jeden chytrý nákop od Roberta, který přihrál rychlonohému Sadiovi. Ten měl po pravé straně Mohameda, ale Sadio chtěl slávu jen pro sebe. V pokutovém území napřáhl levou nohu a… míč letěl vysoko nad břevno!

Fanoušci Liverpoolu zabořili hlavy do dlaní – taková promarněná příležitost! O dvě minuty později přišla ale další možnost. Mohamed naservíroval skvělou přihrávku Robertovi, který pak prostrčil balón Sadiovi. Ten napoprvé trefil míč… zase moc vysoko a zase mimo!

Anfieldem se rozlehlo zklamané sténání fanoušků. Takové příležitosti by neměli zahazovat! Liverpool potřeboval více klidu před brankou. Potřebovali chladnou hlavu…

Sadio přihrál Robertovi, který na pravé straně přihrál Mohamedovi. Ten si přiťukl míč na svou levačku. Čas na střelu? Ne, ještě ne. Mohamed si ještě jednou posunul míč, aby se dostal do lepší pozice, a pak zakroutil prudkou ránu do horního rohu branky. Jeho kopací technika byla ohromující, vypadalo to tak jednoduše!

Góóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóól!

Mohamed okamžitě dal ruce nad hlavu – nehodlal slavit gól proti svému bývalému týmu. To však nezastavilo fanoušky Liverpoolu ani jeho nové spoluhráče.

„Takhle se to musí!“ zakřičel Jordan a zamával pěstí do vzduchu.

V poslední minutě prvního poločasu Mohamed přihrál poblíž půlící čáry Robertovi, ten mu přihrávku vrátil a najednou sprintovali dopředu dva na jednoho. Obránci Říma neměli šanci ho dostihnout. Místo toho jejich brankář vyběhl na hranici svého pokutového území, aby střelu zablokoval, ale Mohamed míč jemně dloubl nad něj. S takovým klidem a elegancí! Když se míč dokutálel do sítě, znovu zvedl ruce nahoru.

Góóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóóól!

Mohameda prostě nešlo zastavit. Ve druhém poločase opět překonal ofsajdovou past Říma a přihrál Sadiovi, který snadno doklepl míč do branky. 3-0!

Prstem ukázal na Roberta. „Bobby, teď jsi na řadě ty!“

Mohamed sebral míč na pravém křídle a zaútočil na nebohého levého obránce Říma, který ustrašeně couval. Nenadělal Mohamed pro dnešek už dost škody? Ne! Protančil se kolem ostatních hráčů a přihrál Robertovi na zadní tyč. 4–0!

Liverpoolská velká trojka byla opět společně na listině střelců. Na Anfieldu se začalo slavit:

Máme Salaha, do do do do do!

Mané Mané, do do do do do!

A Bobby Firmino,

A Coutinha jsme prodali!

Po pětasedmdesáti skvělých minutách nechal Klopp svou superhvězdu zaslouženě odpočinout. Když Mohamed opouštěl hřiště, obě skupiny fanoušků vstaly, aby mu zatleskaly za jeho prvotřídní výkon, a skromný hrdina jim potlesk hned oplatil.

Kdysi v Basileji Mohamed rozvinul svůj talent, ale až v Liverpoolu se stal evropskou superstar. Dvěma skvělými góly a dvěma úžasnými asistencemi dovedl Liverpool do finále Ligy mistrů, stejně jako kdysi dovedl svou zemi, Egypt, k účasti na mistrovství světa 2018.

„Řekněte nám, jak moc dobrý je hráč Mohamed Salah?“ zeptal se televizní moderátor.

Legenda Liverpoolu Steven Gerrard se jen pousmál a odpověděl: „Je to momentálně nejlepší hráč planety!“

To byl vždy Mohamedův sen, už od chvíle, kdy si poprvé kopl do fotbalového míče na místním hřišti v Nagrigu v Africe.

Kapitola 2

NAGRIG

„Pohni!“ Mohamed Salah netrpělivě zavolal na svého bratra. „Ostatní už na nás určitě čekají!“

„Už běžím!“ odpověděl mu Nasr a jeho hlas se rozléhal po malé chodbě. Rychle strčil nohy do bot a zabouchl za sebou vstupní dveře.

Bratři Salahové to neměli daleko. Nagrig byla malá zemědělská vesnice v Egyptě, s jedinou hlavní prašnou ulicí protínající široká zelenožlutá pole. Kolem se ale nacházelo všechno, co potřebovali –domov, škola, obchod, pošta, kavárna, komunitní centrum a mešita.

A co bylo nejdůležitější, mezi rozpadajícími se paneláky a komunitním centrem se nacházelo jejich fotbalové hřiště. Bylo to to stejné hřiště, na kterém kdysi hrával jejich táta a strýcové, když byli ještě malí kluci. Povrch byl vyschlý a hrbolatý, ale stály na něm dvě zrezivělé branky a měli tam spoustu místa na hraní.

„Hej, počkej na mě!“ křičel Nasr, když se hnal za svým starším bratrem.

Mohamed s hlasitým povzdechem zpomalil, aby ho dohnal. To byla jediná podmínka jejich rodičů: oba chlapci mohli chodit ven a hrát fotbal, jak a kdy chtěli, ale jen pod podmínkou, že Mohamed dohlédne na svého mladšího bratra.

Když dorazili na hřiště, našli v brankovišti smutně sedící skupinu chlapců. Neměli totiž žádný fotbalový míč, tak přemýšleli, co si jen počnou.

Naštěstí si Mohamed a Nasr jeden přinesli.

„Konečně!“ vítali je ostatní kluci, poskakovali a oprašovali si trenýrky. „Tak pojď, přihraj mi to sem!“

Mohamed jim kopl míč a kluci se střídali ve střelbě. Branka sice neměla síť, ale míč se vždy odrazil od nízké zdi kolem hřiště. Kluci dobře věděli, že nesmí hrát nad výšku hlavy. To už se dávno poučili.

„Hej! Co to tam vyvádíte?“

Vysoké střely měly totiž hrozný zvyk dopadat do okolních bytů. Někdy dostali jen vynadáno, jindy se jim míč nevrátil. Všechno záleželo na způsobené škodě a momentální náladě souseda. Proto bylo lepší mířit raději níž, ale za to střílet tvrdě.

„Tak jo, pojďme si vybrat týmy!“ prohlásil Mohamed. Po několika kopech už byl totiž rozehřátý a připravený na fotbalový zápas. Na co čekat?

„Vem si Nasra, Abua a Chálida, dobře?“ rozhodl Mahmúd, nejstarší chlapec.

Mohamed přikývl a snažil se vypadat spokojeně. Bude muset být v nejlepší formě, protože tohle byl ten nejhorší možný tým! Jeho bratr byl nejmladší a nejmenší, zatímco Ahmed a Chálid nebyli zrovna rození fotbalisté.

„Můžete si vzít výkop,“ nabídl mu Mahmúd.

„Super, to je od tebe fakt milý,“ zamumlal si pro sebe sarkasticky Mohamed.

Nenechal se ale ničím odradit, byl odhodlaný vyhrát. Když mu Ahmed přihrál zpátky míč, Mohamed ožil. Plnou rychlostí dribloval vpřed a držel míč přilepený na levé noze. Tři protihráči ho nakonec zastavili, ale i tak mu míč nedokázali sebrat. Když se na něj soustředila pozornost všech protihráčů, Mohamed prostrčil přihrávku Nasrovi. 1-0!

„No tak, kluci!“ zasténal Mahmúd a zvedl frustrovaně ruce do vzduchu.

Mohamed naopak neřekl ani slovo. Jen si plácl s bratrem a připravil se k obraně. Měli před sebou dlouhou bitvu.

Mahmúdův tým vstřelil spoustu gólů, ale s Mohamedovou herní chytrostí si prostě nevěděli rady. Pokaždé, když dostal míč, našel nový způsob, jak protihráčům vstřelit gól. Někdy to byla otočka a střela, jindy bleskový přechod do útoku, někdy chytrá přihrávka nebo křížná střela.

„Tak jo, vyhlašuju poločas,“ vydechl unaveně Mahmúd a posadil se do stínu.

Mohamed ale nebyl rád, že mu zábava skončila. Zatímco ostatní odpočívali, on pokračoval v tréninku svých dovedností. Když hrál fotbal, všechno ostatní jako by zmizelo, obzvlášť ta chudoba kolem něj. Dovolil si snít o lepším životě jako fotbalová superstar. V Nagrigu to miloval, ale nebylo by skvělé cestovat po světě a stát se mezinárodním fotbalovým hrdinou?

„Jednou z tebe bude velký hráč,“ říkali mu vždycky kamarádi.

Jenže hned jak přestal kopat do míče, připadal mu ten sen úplně hloupý. Jak se měl stát fotbalovou superstar, když mu i Káhira, hlavní město Egypta, připadala milion kilometrů daleko?

Kapitola 3

HRDINOVÉ A JEJICH SNY

V kavárně v Nagrigu našel Mohamed svou první vstupenku ke hvězdám – televizní obrazovku, na které běžely zahraniční fotbalové zápasy. Pokud si chlapci koupili jeden nebo dva nápoje, mohli zůstat a dívat se, dokud je rodiče nezavolali domů.

„Prosím, mami, už zbývá jenom deset minut!“ často jim lhali.

Mohamed zíral na tu kouzelnou obrazovku celé hodiny a hodiny. Sledoval skvělé zápasy španělské, italské a anglické ligy, ale nejraději měl Ligu mistrů, nejvyšší evropskou klubovou soutěž.

Stále hledal nové triky, které se daly okoukat, a nové hráče, od kterých by se mohl učit. Mohamed rád sledoval zábavné útočníky, kteří rádi předváděli své dovednosti. Jeho největšími hrdiny byli Ryan Giggs v Manchesteru United, Zinedine Zidane v Realu Madrid a Francesco Totti v Římě.

„Páni, viděli jste to?“ vzrušeně zvolal Mohamed, oči vytřeštěné úžasem.

„Jen počkejte!“ říkal Mohamed svým kamarádům. Nikdo mu jeho ambice nevymlouval.

„Někdy v budoucnu,“ slíbil si. Do Nagrigu dorazila horečka mistrovství světa.

„Má oheň v očích a oheň v kopačkách!“ poznamenávali diváci.