Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Martina Hrozenská, PhD., Mgr. Dagmar Dvořáčková, PhD.

Sociální péče o seniory

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Recenze: Doc. PhDr. Lada Cetlová, PhD., Mgr. Vladimíra Holczerová

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2013
Ilustrace dodaly autorky.
Cover Photo © fotobanka allphoto, 2013

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5124. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula Počet stran 192 1. vydání, Praha 2013 Vytiskla Tiskárna PROTISK, s. r. o., České Budějovice

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-4139-0

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann

ISBN 978-80-247-8470-0 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8471-7 (ve formátu EPUB)

Úvod

Geriatrie je lékařská disciplína, která se zabývá medicínskými aspekty stárnutí a stáří, hlavně pak nemocemi, jejich etiologií a patogenezí, přičemž současně zohledňuje biologické, psychologické a sociální zvláštnosti vyplývající z vyššího věku. Specializuje se na prevenci, diagnostiku, léčbu a rehabilitaci chorobných stavů starších lidí a jejich sociálních důsledků. Zvláštnosti geriatrie jako medicínského oboru spočívají podle Hegyiho1 hlavně v tom, že aplikuje medicínské poznatky na určitou věkovou skupinu, upřednostňuje longitudinální typ sledování, zaměřuje se na uchování zbytkové funkce orgánů a na zachování soběstačnosti a sociální integrity a také na prevenci adaptačního selhání. Respektuje specifika vysokého věku, funkční profil staršího člověka2 a jeho schopnost vykonávání běžných činností a samostatné existence.

Pod pojmem geriatrický pacient chápeme osobu ve věku nad 65 let až po dlouhověkost, kterou definujeme věkem vyšším než 90 let. Sociální geriatrie se zabývá sociálními souvislostmi, které doprovázejí vznik, průběh a následky onemocnění ve vyšším věku a výraznou měrou determinují prognózu a kvalitu života pacienta. Je nástrojem zlepšení situace starého občana – pacienta.3

Je potřebné důkladně rozlišovat pojmy geriatrie a gerontologie, stejně jako jejich přívlastek sociální. Sociální gerontologie se soustřeďuje na vzájemné vztahy mezi starším člověkem a společností, zajímá se o jeho postavení ve společnosti, o jeho vztah k ní, taktéž se zabývá otázkami společenské integrace seniorů, osobními a společenskými aktivitami seniorů a také vztahem společnosti k této věkové skupině. Patří sem také systém zdravotní a sociální péče o osoby vyššího věku, resp. systém sociální ochrany starších lidí. Sociální gerontologie sleduje demografický trend obyvatelstva stejně jako zdravotní stav celé seniorské populace státu. Na rozdíl od sociální gerontologie, která se zaměřuje na skupiny populace, se sociální geriatrie zabývá sociální problematikou jednotlivce, která se obvykle vyskytuje jako určitý „nadstavbový problém“ geriatrického pacienta. Z uvedených úvah jednoznačně vyplývá, že separace zdravotních a sociálních intervencí poskytovaných seniorovi není možná, právě naopak je potřebná jejich vzájemná kompatibilita ve smyslu zachování holistického přístupu k člověku.

Prevalence chorob je u starších lidí dvoj- až trojnásobně vyšší v porovnání s dospělými členy populace. Starší lidé jsou dvakrát tak často a dlouho hospitalizovaní, a stejně tak spotřeba léků je u nich mnohonásobně vyšší. Špatný zdravotní stav vede ke zhoršení kvality života, k předčasné úmrtnosti seniorů a v neposlední řadě také ke zvýšeným výdajům na péči o tyto vrstvy populace. Cílem snažení politiků, lékařů, zdravotně-sociálních, resp. sociálních pracovníků a ostatních tzv. pomáhajících profesí4 by měla být tvorba takové strategie a koncepce ochrany, pomoci a práce se staršími lidmi, která by vedla ke snižování nákladů na péči a ke zvyšování kvality jejich života.

V roce 2007 doznal systém sociálního zabezpečení v České republice podstatných a reformních změn (např. registrace sociálních služeb, zavedení institutu hmotné nouze, zavedení příspěvku na péči, změna v posuzování životního minima aj.). Legislativní podklady pro tento systém jsou tvořeny převážně těmito zákony a vyhláškami: zákonem č. 329/2011 Sb., o poskytování dávek osobám se zdravotním postižením, zákonem č. 108/2006 Sb., o sociálních službách, vyhláškou č. 505/2006 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o sociálních službách, a dalšími souvisejícími zákony. Systém státní sociální podpory je upravený zákonem č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře, ve znění pozdějších předpisů.

Všechny nosné zákony byly od 1. 1. 2012 dotčeny rozsáhlými změnami. K zásadní změně dochází v dávkách státní sociální podpory. Od ledna 2012 jsou nově upraveny dávky pro zdravotně postižené. Byla zrušena vyhláška č. 182/1991 Sb. a zákon č. 100/1988 Sb. a další a byly nahrazeny zákonem č. 329/2011 Sb., o poskytování dávek osobám se zdravotním postižením a o změně souvisejících zákonů.

Bez náhrady jsou zrušeny dávky: příspěvek na úhradu za užívání bezbariérového bytu a garáže, příspěvek úplně nebo prakticky nevidomým občanům a bezúročná půjčka.

Dávka na provoz motorového vozidla a na individuální dopravu dostala jednotnou podobu a nyní se nazývá příspěvkem na mobilitu. Tato nová dávka se nevyplácí automaticky, ale je nutné o ni požádat.5

Nový zákon zavádí příspěvek na zvláštní pomůcky, kam se uceleněji schoval dřívější jednorázový příspěvek na opatření zvláštních pomůcek, příspěvek na úpravu bytu a příspěvek na zakoupení, celkovou opravu a zvláštní úpravu motorového vozidla. Současně ale dochází k výraznému zúžení výčtu zvláštních pomůcek.

Od ledna 2012 přechází kompetence obcí a obcí s rozšířenou působností v oblasti hmotné nouze, dávek pro zdravotně postižené občany a zákona o sociálních službách (s výjimkou registrace sociálních služeb) pod krajské pobočky Úřadu práce. Úřad práce tedy již plní úkoly v oblastech zaměstnanosti, ochrany zaměstnanců při platební neschopnosti zaměstnavatele, státní sociální podpory, dávek pro osoby se zdravotním postižením, příspěvku na péči a inspekce poskytování sociálních služeb a pomoci v hmotné nouzi.6

Sociální zabezpečení seniorů na území Slovenské republiky je realizováno a poskytováno ve smyslu platných právních úprav, převážně zákonem č. 448/2008 Zb. s účinností od 1. ledna 2009, o sociálních službách, a zákonem č. 461/2003 Zb., o sociálním pojištění. Zvláštní legislativní úprava zákona č. 328/2002 Zb., o sociálním zabezpečení policistů a vojáků, upravuje předmětné záležitosti pro vybrané skupiny profesionálů (příslušníci policejního sboru SR, národního bezpečnostního úřadu, železniční policie apod.). V souvislosti se systémem sociální ochrany občanů seniorského věku má nezastupitelné místo v oblasti právních předpisů také zákon č. 447/2008 Zb., o finančních příspěvcích na kompenzaci těžkého zdravotního postižení.

Slovenská sociální legislativa v sobě implementuje pravidla a principy celosvětově akcentované. Principy OSN pro starší občany tvoří základní principy státní politiky ve vztahu ke starším občanům i v podmínkách SR. Tyto principy jsou v zásadě obsažené také v rozhodnutí komise EU č. 91/544 a 93/417. Jde o principy nezávislosti, zúčastněnosti, principy péče, principy seberealizace a upravují příležitosti pro plný rozvoj potenciálu starších lidí, přístup starších k vzdělávacím, kulturním, duchovním a rekreačním aktivitám společnosti.7

V roce 1999 Světová zdravotnická organizace, regionální úřad pro Evropu v Kodani, přijala deklaraci, jejíž nosná myšlenka spočívá v dosažení a udržení nejvyšší možné úrovně dobrého zdraví, které je jedním ze základních práv každého jedince, akceptujíc přitom hodnotu každého člověka a stejná práva, stejné povinnosti a společnou zodpovědnost všech za zdraví. V deklaraci se dále konstatuje, že „zlepšování zdraví a pohody lidí je konečným cílem sociálního a ekonomického vývoje“.8

Jedenadvacet cílů globální strategie „Zdraví 21 – zdraví pro všechny ve 21. století“ v podobě pátého cíle „zdravé stárnutí“ říká: „Do roku 2020 budou mít i lidé starší než 65 let možnost těšit se z plného zdraví a hrát aktivní sociální roli.

Jmenovitě:

Lidé v 65. roce by měli mít o 20 % delší střední délku života a stejně tak úsek života bez zdravotního postižení.

Podíl lidí ve věku 80 let schopných žít samostatně, důstojně a sociabilně by se měl zvýšit o 50 procent.“9

Organizace spojených národů se problematikou stárnutí zaobírá kromě jiného také v projektu Agenda on Ageing for the 21st Century. Na vědecké konferenci ve Vídni v roce 1999 byly zformulovány tři prioritní oblasti zájmu:

Vliv stárnutí na kvalitu života a „zdravé stárnutí“

Produktivita a integrace

Materiální zabezpečení po celý život, podpůrné sítě, systematická péče a podpora

Každá z prioritních oblastí byla zkoumaná z perspektivy čtyř klíčových oblastí: situace starších osob, průběh života, mezigenerační vztahy, stárnutí populace a vývoj. Každou z perspektiv je možné definovat prostřednictvím tří priorit a ty ještě rozdělit na 4 subkategorie – jedinec, rodina/příbuzní, sousedé/užší společnost, širší společnost.

Kalvach et al.10 hovoří o těchto mezinárodních prioritách v rámci sociální gerontologie:

Důsledná integrace seniorů do společnosti, prevence segregace.

Mezigenerační tolerance s vyloučením ageizmu – věkové diskriminace.

Důraz na kvalitu života ve stáří.

Maximální účelnost všech forem péče, služeb a čerpání nákladů, včetně restrukturalizace a geriatrické modifikace služeb historicky vzniklých v mladé společnosti.

Pomoc rozvojovým zemím při zvládání očekávaného rychlého přibývání seniorů, kteří dosud tvoří jen kolem 3 % místní populace.

Společným cílem všech výše uvedených dokumentů je snaha o zvýšení sociálního statusu seniora, symbióza zdravotní a sociální péče a pomoci určené široké skupině starších lidí, akcentace mezigenerační solidarity, nediskriminujícího prostředí a snaha o zvýšení socio-ekonomické úrovně.

Rok 2012 vyhlásila Evropská komise za Evropský rok aktivního stárnutí a solidarity mezi generacemi. Je to plynulá reakce na demografické ukazatele, které předpokládají nárůst počtu starších lidí ve věku 65 a více let kolem roku 2060 na 30 % populace. Zmiňovaná aktivita je součástí tzv. mainstreamingu stárnutí, jakési strategie a úsilí vyvíjeného na to, aby problematika stárnutí byla začleněná do všech oblastí a úrovní politiky. Cílem by mělo být dosažení spravedlivější společnosti pro všechny věkové skupiny, což vyžaduje aktivní participaci seniorů samotných.

Martina Hrozenská, Dagmar Dvořáčková

1 HEGYI, L. Klinické a sociálne aspekty ošetrovania starších ľudí. Trnava: Slovak Academic Press, 2001. s. 9.

2 Pojmy starší člověk, senior, osoba vyššího věku jsou pro účely této publikace chápány jako synonyma a jsou určené (pokud není explicitně definováno jinak) všem reprezentantům a reprezentantkám, kteří/které dosáhli/y věkovou hranici 60 a více let.

3 HEGYI, L. Klinické a sociálne aspekty ošetrovania starších ľudí. Trnava: Slovak Academic Press, 2001. s. 10.

4 Slovní spojení a pojmy jako zdravotně-sociální pracovník, sociální pracovník, lékař, psycholog, politik a jiné jsou určené a chápeme jimi profesionály a profesionálky obou pohlaví.

5 Zásadní změny v legislativě k 1. 1. 2012. [online]. [cit. 2012–08–15]. Dostupné z WWW: http://www.pecujdoma.cz/legislativa/schvaleno/zasadni-zmeny-v-legislative-od-1.-1.-2012.-ctete-pozorne.html

6 Sociální reforma. [online]. [cit. 2012–08–15]. Dostupné z WWW: http://socialnireforma.mpsv.cz/cs/2

7 Národný program ochrany starších ľudí. [online]. [cit. 2005–03–30]. Dostupné z WWW: http://www.nocka.sk/uploads/6f/03/6f03c0bc96f7f19d269e9513c8ea2231/sl-narodny-program-ochrany-starsich-ludi.pdf

8 Zdravie 21 – zdravie pre všetkých v 21. storočí. [online]. [cit. 2012–04–03]. Dostupné z WWW: http://www.martin.sk/update/zdrave_mesto/new/zdravie_21.pdf

9 Tamtéž.

10 In MÜHLPACHR, P. K problematice vzdělávání seniorů. In: Řehulka, E., Řehulková, O. (eds.) Učitelé a zdraví 4. Brno: nakl. P. Křepelka, 2002. s. 17.

1 Senioři

Stárnutí je proces charakterizovaný strukturálními afunkčními změnami organizmu ataké poklesem schopností avýkonnosti jedince. Definování staršího člověka jako objektu zájmu gerontologie je značně variabilní hlavně zhlediska intraindividuální variability (pokles výkonnosti vjedné oblasti, nárůst schopností vjiné oblasti) ataké interindividuálních rozdílů– rozdíly mezi zástupci stejné věkové skupiny, ovlivněné nejčastěji jejich zdravotním stavem. Vneposlední řadě je významnýtaké společenský aspekt, kdy je člověk považován zastaršího, resp. starého, pokud jejtakto vnímá aoznačuje okolí. Hranice lidského věku avnímání staršího člověka zperspektivy gerontologie jsou ovlivňované přístupy jak přírodních,tak společenských věd. Začátkem 19. století byl čtyřicátník považován zastaršího člověka. Dnes sevěková hranice posouvá směrem nahoru, což souvisí hlavně sezměnami naúrovni somatické, psychické isociální.

1.1 Demografické ukazatele vývoje obyvatelstva domaavesvětě

Od30. 9. 2011 došlo vČeské republice kezvýšení důchodového věku. Podle zákona č. 155/1995 Sb., odůchodovém pojištění, §32, je stanovený diferencovaně pro pojištěnce narozené před rokem 1936 aupojištěnců narozených vobdobí 1936–1977. Uročníků narozených poroce 1977 sedůchodový věk stanovítak, žesekvěku 67 let přičtetakový počet kalendářních měsíců, který odpovídá dvojnásobku rozdílu mezi rokem narození pojištěnce arokem 1977.11

Věk odchodu dodůchodu seposouvá směrem nahoru, narůstá střední délka života obyvatel inaSlovensku. SR natento fakt zareagovala změnou, resp. zvýšením důchodového věku, přesněji věku, který musí dosáhnout žadatel ostarobní důchod. Tento věk je od1. 1. 2004 stanovený na62 let bez rozdílu pohlaví. Pro muže byl do31.12. 2003 stanovený důchodový věk na60 let, pro ženy od53–57 roků podle počtu vychovaných dětí. Prodlužování důchodového věku bylo umužů rozložené naobdobí let 2004–2005, užen nadelší období, ato naroky 2004–2014. Při splnění určitých podmínek bylo aje možné odejít dodůchodu idříve, nebo později než vzákonem stanoveném důchodovém věku. Existujetakétzv. institut předčasného nebo pozdějšího odchodu dodůchodu. Prodlužování důchodového věku žen je rozložené naobdobí let 2004 až2014. Poroce 2014 už bude pro všechny ženy platit jednotný důchodový věk 62 let bez ohledu napočet vychovaných dětí.

Zperspektivy geriatrů je dolní věková hranice definována 65.rokem věku člověka. Zájem medicínských specialistů je převážně orientován nabiologické afunkční změny aprocesy organizmu seniora.

Vkaždé společnosti žijí různé věkové skupiny lidí. Je možné je diferencovat nazákladě mnohých určujících faktorů.

Podle Hegyiho12 je možné věk člověka dělit zhlediska mnohých aspektů:

Chronologický věk– věk kalendářní, odpovídá skutečně prožitému času bez ohledu nastav organizmu.

Biologický věk– je důsledkem geneticky řízeného programu, působení zevního prostředí azpůsobu života apřítomnosti chorob nebo úrazů.

Funkční věk– odpovídá funkčnímu potenciálu člověka, je daný souhrnem charakteristik biologických, psychologických asociálních.

Psychologický věk– je důsledkem funkčních změn vprůběhu stárnutí, individuálních osobnostních rysů asubjektivního věku.

Sociální věk– zahrnuje přítomnost, resp. nepřítomnost životního programu adojisté míry závisí nadůchodovém věku.

Dělení stáří jako vývojové etapy lidského jedince může být diferencováno natři podobdobí– období počátečního stáří (od60–65 let věku), pokročilého stáří (od75 let věku) avrcholného stáří (od90 let věku), které můžeme nazývattakétzv. dlouhověkostí.

Členění období lidského života může být urůzných autorů mírně odlišné. My upřednostňujeme kategorizaci věku podle Světové zdravotnické organizace, která člení období života člověka následovně:13

0–14 let – dětský věk,

15–29 let – mladý věk,

30–44 roků – dospělý věk,

45–59 let – střední věk,

60–74 let– starší věk (presenium),

75–89 let – starý věk (senium),

nad 90 let– dlouhověkost.

Zároveň můžeme dělit lidský věk natzv.třetí (65–75 let) ačtvrtý (nad 75 let věku).

Věkovou strukturu obyvatelstva determinuje hlavně úroveň porodnosti aplodnosti. Dominantní charakteristikou jsou demografické procesy azměny definované hlavně výrazným poklesem přirozeného přírůstku obyvatelstva, změnami vnatalitě, vpočtu uzavřených manželství arozvodovosti nebo partnerského spolužití apod.

Hlavní věkové skupiny jsou: 0–17 let, 18–44 let, 45–64 let a65 avíce let věku. Zavázalová aZaremba14 uvádějí, žepodle Rossetovy stupnice podíl 12% avíce osob starších 60 let vpopulaci znamená, žesejedná opopulaci starou. Podle stupnice OSN sezastarou populaci považujetaková, vekteré je 7% avíce lidí vevěku nad 65 let.

Index stárnutí vyjadřuje počet osob vevěku nad 65 let kpočtu dětí vevěku 0–14 let.

Vkategorii osob vyššího věku je možné diferencovat podíly osob nesoběstačných, závislých napomoci jiné osoby.

Index feminity vyjadřuje počet žen na100, případně 1000 mužů vjednotlivých věkových kategoriích. Podle Zavázalové aZaremby15 přibližně 60% všech osob nad 60 lettvoří ženy, vevěku nad 80 let jeto až70%. Dále autoři konstatují, žez10 osamělých osob vevyšším věku vČR je 8 žen.

Podle projekce Českého statistického úřadu střednědobá varianta zroku 2003 předpokládá podíl starších osob (nad 65 let) zvýšený vČR z15,5% vroce 2010 na22,8% vroce 2030 ana31,3% vroce 2050. Zavázalová aZaremba16 uvádějí, žepodíl osob starších 80 let semá zvyšovat z3,6% (rok 2010) na9,6% (vroce 2050). Každý desátý obyvatel ČR bude vpolovině století vevěku nad 80 let. Zároveň bude platit, ževkategorii 80 let astarších se počet žen zdvojnásobí oproti počtu mužů.

Změna reprodukčních zvyklostí, která zhruba koreluje scivilizačním urychlením avzrůstem životní úrovně odprůmyslové revoluce, byla vroce 1934 označena francouzským sociologem Landrym jako demografická revoluce. Její podstatou je pokles úmrtnosti postupně převážený poklesem porodnosti.

Celý proces je popsaný večtyřech fázích:

Fáze I– vyrovnaný počet obyvatel při vysoké porodnosti iúmrtnosti (střední délka života 20–30 let, žádná kontrola porodnosti, 6–8 dětí vrodině).

Fáze II– klesá mortalita, obzvlášť vmladém věku, natalita zůstává vysoká, počet dětí stoupá, obyvatelstva přibývá, populace mládne.

Fáze III A– pokles mortality sezpomaluje, natalita klesá, obyvatelstva ještě přibývá, ale populace začíná stárnout vdůsledku klesající porodnosti (relativní stárnutí).

Fáze III B– natalita ještě klesá, ale pro stárnutí populace je rozhodující pokles mortality vevyšším věku.

Fáze IV– vyrovnaný počet obyvatel při nízké úmrtnosti iporodnosti (střední délka života je vysoká, kolem 80 let, event. výhledově 85 let, nízký počet dětí vrodině, obvykle 1–2).

Celosvětově sezaznamenává stárnutí populace, anejen vevyspělých zemích. Jeden zeznaků stárnutí populace je nárůst procentuálního podílu staršího obyvatelstva nacelkové populaci.17

Současný demografickýtrend je charakteristický klesající porodností, snižováním úmrtnosti, zvyšováním střední délky života anárůstem skupiny velmi starých lidí– nad osmdesát let, stejně jako nárůstem indexu feminity. Klesající porodnost jetypickátéměř pro celou Evropu. Reprodukce populace není zaručená, jelikož najejí zajištění jetřeba na100 žen 210 porodů,tedy min. index 2,1.18 Úhrnná míra plodnosti, vyjadřující počet dětí připadajících naženu vplodném věku, sevposledních letech pohybuje okolo 1,3, což řadí Slovensko najedno znejnižších míst vEvropské unii. Přitom úhrnná míra plodnosti vEU jako celku je asi 1,5, což jetaky velmi nízké číslo.19

Stárnutí obyvatelstva, jak uvádí Brezák20, není anitak vtom, ževěk lidí seprodlužuje atím sezvyšuje počet starých lidí, ale vesnížení porodnosti. Tento fenomén seděje ikvůli ekonomice, protože „je známé, žeekonomika ovlivňuje populaci, avšaktaké populace významně ovlivňuje ekonomiku“.

Index sociálních potřeb má naSlovensku vevěkové skupině 55–69let hodnotu 0,4, vevěku 70–79 let hodnotu 3,8 avevěku nad 80let hodnotu až13,8, svěkem azhoršováním zdravotního stavu signifikantně narůstá. Snárůstem počtu staršího obyvatelstva sezvyšuje podíl žen napopulaci. Vroce 1990 připadlo celkově na1000 mužů 1053 žen, ale vevěkové skupině nad 60 let na1000 mužů připadalo 1485 žen.21

Dlouhodobé prognózy sociální demografie sezhlediska vývoje obyvatelstva orientují napředvídání určitých procesů přirozené reprodukce obyvatelstva aznich seodvozuje počet obyvatel (tabulka1). Střední varianta předpokládá doroku 2050 zvýšení střední délky života při narození naSlovensku naúroveň, kterou vsoučasnosti dosahují nejvyspělejší země. Co setýká struktury úmrtnosti, vevšech variantách vývoje úmrtnosti sepředpokládá největší pokles vevěkových kategoriích mužů vestředním astarším věku ažen vestarším věku. Počítá sejen smalým snižováním rozdílu vúmrtnosti mužů ažen.22

Tab. 1 Prognóza počtu obyvatel podle regionů světa (vmilionech)23

Region

1990

2000

2050

2100

2125

Podíly na obyv. 1970

(%)

2025

Svět

5 725

6 199

11 081

12 257

12 277

100,0

100,0

Rozvinuté regiony

1 906

1 272

1 563

1 570

1 567

29,9

12,8

Rozvojové regiony

4 069

4 926

9 518

10 687

10 709

70,1

87,2

Evropa

501

520

592

589

586

12,7

4,8

Rusko

202

312

391

399

339

6,7

3,2

Afrika

630

828

2 005

2 435

2 446

9,7

19,9

Severní Amerika

270

290

339

339

339

6,3

2,8

Latinská Amerika

478

608

1 204

1 308

1 309

7,8

10,7

Východní Asie

1 274

1 406

1 761

1 776

1 776

25,6

14,5

Jižní Asie

1 803

2 205

4 739

5 358

5 369

30,7

43,7

Austrálie, Oceánie

26

30

50

52

52

0,5

0,4

Charakteristickým rysem příštího demografického vývoje naSlovensku bude pokles počtu obyvatel. Podle nejpravděpodobnější varianty by měl doroku 2050 klesnout počet obyvatel SR pod hranici 5 milionů osob. Přirozený přírůstek by měl stoupat zhruba doroku 2010. Pokles přirozeného přírůstku sezrychlí hlavně vobdobí 2025 až2040. Kekonci roku 2050 sepokles přirozeného přírůstku obyvatelstva výrazně zpomalí. Vnejoptimističtějším případě sebude přirozený úbytek pohybovat naúrovni zhruba 5tisíc osob ročně.24 Stárnutí obyvatelstva bude při úbytku obyvatelstva druhým významným rysem budoucího vývoje obyvatelstva naSlovensku. Pokud vsoučasnosti připadají na1obyvatele vevěku nad 65 let dva vevěku do17 let, vroce 2050 bude podle střední variantytento poměr skoro přesně opačný. Najednoho obyvatele vevěku do17 let připadnou skoro dva vevěku nad 65 let.25

Celkový počet obyvatel SR vroce 1991 byl 5 311 000, vpoproduktivním věku (tedy muži 60+, ženy 55+) 922 000 avevěku nad 80 let bylo 110 000 obyvatel. Celkovýtrend sevyznačuje stárnutím populace. Knejvýznamnějšímu nárůstu obyvatelstva vpoproduktivním věku dojde poroce 2006. Předpokládá sezdvojnásobení populace vroce 2030 proti roku 1900, populace vpoproduktivním věku seažzpětinásobí apočet obyvatel nad 80 let seaždesetinásobně zvětší.26 Hetteš27 poukazuje nakonstatování Eurostatu ohledně demografických změn, které nejsoutak katastrofální, jak sepředpokládalo vminulosti. Faktem ale zůstává nárůst počtu starších lidí vpopulaci, která bude potřebovat pomoc další osoby při péči osebe sama.

Mezi země, které semohou pochlubit nejdelší průměrnou délkou života, seřadí Francie s80,87, Švédsko s80,74 aItálie s80,07 roky. Veskandinávských zemích je dlouhověkost připisovaná velmi kvalitní lékařské péči azdravému životnímu stylu Seveřanů: nízká spotřeba alkoholu acigaret, zdravá strava asport. Vjižních zemích EU– Francii, Itálii aŠpanělsku– je při kvalitní lékařské péči dlouhověkost připisovaná inepřipouštění si stresu aužívání radosti. Jižané sevíce baví,tancují asmějí se. Vafrických zemích je očekávaná délka života velmi nízká, vSenegalu 57,08 roku, vNigérii 46,53 avAngole dokonce jen 37,92 roku. Slovensko sezařadilo vesrovnání sostatními zeměmi na21. místo sprůměrnou délkou života 75,17 roku. Mezi země, které seumístily před Slovenskem, patří např. Česká republika (76,62), Polsko (75,41), Irsko (78,07), Německo (79,10), Holandsko (79,25), Rakousko (79,36)… atd.28

Kvalita života naSlovensku podle indexu lepšího života ukazuje, žepokud jde odélku života, žijeme o4 roky méně, než je průměr vOECD.29

Územní rozmístění starých lidí ukazuje, ženejvyšší podíl seniorů senachází vjižních, převážně zemědělských částech Slovenska, nejnižší podíl vjeho severní části.30

Podle zjištění Hegyiho31 je zpočtu obyvatel nad 60 let věku naSlovensku 38% zdravých asoběstačných, 32% jsou chronicky nemocní, ale kompenzovaní asoběstační, 21% je chronicky nemocných, ohrožených ztrátou soběstačnosti a9% je velmitěžce nemocných. Vevěkové skupině nad 80 let bylo prokázáno, žeasi jednatřetina znich je relativně zdravá asoběstačná.

Rizika úmrtí obyvatelstva jsou diferencována jednak pro muže aženy, pro různé věkové skupiny, pro různé vzdělanostní, sociální či etnické podskupiny populace.

Mezi hlavní příčiny nemocnosti aúmrtnosti seniorské populace nad 65 let Hegyi32 uvádí:

Nemocnost: koronární choroba srdce, pády afraktury, deprese, rakovina, demence.

Úmrtnost: koronární choroba srdce, cerebrovaskulární onemocnění, obstrukční choroba plic, pneumonie achřipky, rakovina plic, kolorektální karcinom, nehody apády.

Zesociologicko-ekonomického hlediska stárnutí populace asnižování porodnosti způsobuje nedostatečné naplnění pojistných fondů azároveň zvýšené požadavky navýplaty důchodů. Aktuální sestává zároveň otázka zajištění zdravotní péče starším občanům. Půjde převážně odlouhodobou péči.

Natrhu práce sevsoučasnosti velmitěžko prosazují osoby vpředdůchodovém věku. Vevyspělých zemích je důchodový věk vyšší (65 let), což znamená, žemnoho starších lidí je pracovně aktivních. Formujítak kvalitu vlastní životní úrovně apodílejí setéž natvorbě zdrojů pro důchodové zabezpečení. Kvantifikovat vývoj nákladů nasociální služby je velmi problematické. Je možné předpokládat, žepři zachování dané struktury jednotlivých forem sociální péče celkové náklady vletech příštích budou velmi výrazně narůstat. Vjejich výšce sekromě demografických faktorů postupně promítnou jak faktory ovlivňující nárůst nákladů nabydlení,tak ifaktory, které ovlivňují růst mezd, kde je možné očekávat, žepromítnutítěchto aspektů bude vzhledem knízké úrovni odměňování vsociální sféře vsoučasném období vporovnání sostatními odvětvími hospodářství podstatně dynamičtější.

Celkové rozpětí finanční náročnosti poskytovaných služeb je dané především možností zajišťovat vnásledujícím období řadu činností, poskytovaných zpravidla vinstitucionalizovaném prostředí avdomácnostech jednotlivých občanů. Takový postup umožní zvýšit efektivnost prostředků vynakládaných nazajištění sociálních podmínek aposilní sociální zázemí starších občanů. Je však nutnétaké konstatovat, žetato skutečnost zřejmě přispěje kprodloužení střední délky života avyžadovala by úsilí ozměnu podmínek hmotného zajištění osob, které seostarší občany budou starat– hlavnětransformaci peněžního příspěvku zapéči.

Podle Bodnárové33 stárnutí populace je vsoučasnosti realitou aať seprodlužování života lidí prezentuje pozitivně či negativně, je nutné patřičně vopatřeních sociální ochrany připravovat zdravotní systém, ale zároveň ijednotlivce ajejich rodiny, naživot vevyšším věku anamožné problémy, které mohou zasáhnout dojejich každodenního života. Jedním znich jetaké dlouhodobá péče oseniory, kterou je nutné řešit nejen naúrovni rodiny, aletaké komunity aveřejných institucí.

1.2 Kvalita života seniorů

Lidský život je možné dělit nabiologický, duchovní, individuální, společenský, bohatý, chudý, šťastný, nešťastný apod. Zespolečenského hlediska jde oživot rodinný, skupinový, organizovaný, chaotický ajiný. Lidský život seale vždy uskutečňuje vurčitém kulturně-historickém prostoru vespolečenských podmínkách.

Pokud mluvíme okvalitě života, musíme mít nazřeteli hlavně hodnotu života, která je mezinárodně chráněná právem naživot jako jedním zezákladních lidských práv. Hodnota života je daná ním samým akvalita života znamená naplněnítéto hodnoty naúrovni minimálně humánního optima aje zároveň závislá naspolečenských podmínkáchtohoto naplnění. Jiná je hodnotová rovina kvality života, která souvisí sindividuálně askupinově diferencovanou hodnotovou orientací lidí.34

Snahy měřit kvalitu života seobjevily vUSA vpadesátých letech dvacátého století. Vtomto období sepoukazuje napestrost sociálních aenvironmentálních vlivů.

Způsobů, jak měřit kvalitu života, bylo více. Statistiky sečasto vztahují hlavně nahospodářský život, výrobu aprodej zboží aslužeb anakomerční aktivity.

Všechny instituce analyzují ekonomické podmínky společenského blaha. Taková zjištění seukázala jako neadekvátní zrcadlení kvality nebo dobra života, či úrovně štěstí národa. Od60. let sepoužívají statistiky, které zaznamenávají sociální indikátory. Tyto statistiky sesoustředily napředtím neprozkoumané oblasti života.

Kategorie, nazákladě kterých seseskupují sociální indikátory, senazývají životní domény. Sociální indikátory sedefinují jako sociální faktory, které usměrňují chování jednotlivce, nebo statistiky ajiné formy evidence, které umožňují vyhodnotit, kde jsme akam směřujeme sohledem nanaše hodnoty acíle, vyhodnotit specifické programy aurčit jejich vliv.

Individuální úroveň kvality života je možné analyzovat azamýšlet senad ní například vsouvislostech objektivních aspektů kvality života, včetně příjmu adélky života, ajejich důležitosti před subjektivními elementy, jako je štěstí aemocionální naplnění.

Nakolektivní úrovni vystupují problémy intenzivněji. Společnost, která maximalizuje kvalitu života svých členů, avize „dokonalé společnosti“ je snahou přetrvávající zdávné minulosti.

Libertariáni nazírají nalidské bytosti jako naindividualisty hledající svou vlastní kvalitu života, jako oddělené, nezávislé, svobodně myslící bytosti. Naopak pro egalitáře jsou lidé vpodstatě společenští, vcentru práv, úkolů, povinností akolektivních identit. Takže vtěchto dvou ideologických perspektivách jsou základní kritéria pro kvalitu života úplně odlišná.

Základní atributy kolektivní kvality života

Ukazatele kvality života vnímáme jako jednotu ekonomických, politických akulturních faktorů.

Indikátory kvality života (podle WHO)

Fyzické zdraví– ovlivňuje energii, únavu člověka, bolest adiskomfort nebo spánek.

Psychické zdraví– vyjadřuje image, pozitivní anegativní city, sebehodnocení, způsob myšlení, učení apozornost.

Úroveň nezávislosti– pohyb, denní aktivity, pracovní kapacita, závislost nalécích.

Sociální vztahy– jde oosobní vztahy, sociální oporu, sexuální aktivity.

Prostředí– přístup kfinančním zdrojům, svoboda, bezpečí, zdravé prostředí, sociální péče, domov, přístup kinformacím, účast narekreaci, cestování.

Spiritualita– osobní víra apřesvědčení, hodnotová orientace (Kováč, 200347).

1.3 Teorie stárnutí

poruchou syntézy bílkovin,

pokračováním programu, který začíná nitroděložním vývojem,tedy embryem, pokračuje růstem avývojem orgánů akončí stárnutím anakonec smrtí.

Primární stárnutí –tělesné změny stárnoucího organizmu.

Sekundární stárnutí– změny, které sevestáří objevují častěji, ale nejsou jeho nutným průvodním znakem.

Terciární stárnutí– prudký anápadnýtělesný úpadek, bezprostředně předcházející smrti.

Tab. 2 Přehled změn vestáří57

Tělesné změny

Změny vzhledu

Úbytek svalové hmoty

Změnytermoregulace

Změny činnosti smyslů

Degenerativní změny smyslů

Kardiopulmonální změny

Změny vtrávicím systému

Změny vylučování moči

Změny sexuální aktivity

Zhoršení paměti

Problematičtější osvojování si nového

Nedůvěřivost

Snížená sebedůvěra

Sugestibilita

Emoční labilita

Změny vnímání

Zhoršení úsudku

Odchod dodůchodu

Změna životního stylu

Stěhování

Ztráta blízkých lidí

Osamělost

Finanční problémy

1.4 Geriatrická medicína aonemocnění vseniorském věku

Mikrosymptomatologie– chorobné příznaky jsou prezentovány jen minimálně, např. při akutní infekci chybí horečka.

Oligosymptomatologie– onemocnění seprojeví jen jedním příznakem, přičemž ostatní příznaky chybí.

Nespecifičnost příznaků– například únava při srdečním selhávání.

Symptomatologie druhotného postižení –to znamená, ženachorobný stav zareaguje jiný orgán nežten postižený, obvykleten nejzranitelnější, což je ustarého člověka mozek. Např. akutní infarkt myokardu semanifestuje stavem zmatenosti achybějí kardiální příznaky.

Zvýšená úmrtnost– všechna onemocnění, ita, která považujeme zaběžná, jako je např. chřipka, jsou spojená svysokým rizikem úmrtí.58

1.5 Psychologické souvislosti seniorského věku

Jde opravdivost ksobě samému, která člověku umožňuje poznat, oco vjeho životě vlastně šlo.

Jde osmíření sevším, co bylo. Geronti často říkají: „Přežil jsem dobré izlé.“ Naprotitomu starý člověk nechce nic nasvém životě opravovat. Jeto pro něj příběh, kapitoly byly uzavřené ajeto dobrý příběh.

Jde odomov, omísto, kam člověk patří akam vždy patřil. Domov jeto, kam sechce amůže člověk vrátit. Jsouto lidé, které má nebo nakteré vzpomíná. Kcelistvosti života patřítaké domov vnárodu, solidarita scelým lidstvem. Pro člověka sestává domovem všechno, sčím sesžil: místa, která si oblíbil, verše, kterétak rád poslouchal. Jeto všudetam, kde zapustil kořeny.

Jde oživotní filozofii, omoudrost, kekteré sečlověk dopracoval celoživotní zkušeností apřemýšlením, opochopení životních hodnot, které platítakétváří vtvář smrti.76

Perspektiva– časová avěková– jako způsob chápání smyslu života apohled dobudoucnosti úzce související shierarchií hodnot vyznávaných jedincem.

Pružnost– udržování pružnosti vmyšlení achování má velký vliv nadobrou adaptaci ivevyšším věku aotevírá možnosti řešení nových úkolů.

Prozíravost– schopnost vidět dál než jen vrozsahu dané konkrétní situace, rozvíjející sezkušenostmi apoučením sezvlastních chyb aomylů.

Porozumění (pochopení) pro druhé– schopnost empatie vkonání amyšlení jiných lidí.

Potěšení– srdce imysli, citová saturace.

Vdovství avdovectví

1.6 Senioři arodina. Senioři aspolečnost

Senior arodina

Vztahy mezi dospělými dětmi arodiči

1.7 Znevýhodňování starších lidí nazákladě věku. Ageizmus

Strach zesmrti. Stáří vzbuzuje strach, smrt astárnutí setu jeví jako synonymum. Smrt není vysvětlovaná jako přirozená anevyhnutelná část lidského života.

Kageizmu přispívá důraz namládí afyzickou krásu. Starší lidé jsou ignorováni. Důraz namládí nespočívá jen vevlivu, jak jsou senioři vnímáni, aletéž, jak starší lidé vnímají sami sebe.

Produktivita jetěsně spojována sekonomickým potenciálem. Oba dva konce životního cyklu jsou shledané jako neproduktivní– děti isenioři. Děti jsou vnímány jako ekonomická investice, ale starší lidé jako finanční dluh, závazek.

Způsob, jak je zjišťován skutečný stav společnosti vedoucí kageizmu. Gerontologické studie (hlavně vamerické společnosti) posilnily negativní image starších lidí. Stárnutí bylo vprvní řadě studováno vústavech sdlouhodobou péčí, navzdorytomu, žejen 5% populace starší 65 let využívá institucionální péči.