Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Iva Nováková

ZDRAVOTNÍ NAUKA 2. DÍL
Učebnice pro obor sociální činnost

Recenzentka: MUDr. Dita Kašparová

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

© Grada Publishing, a.s., 2011
Cover Photo © fotobanka allphoto, 2011
Obrázek 1 převzat z knihy Sedlářová, P. a kolektiv:
Základní ošetřovatelská péče v pediatrii. Praha: Grada Publishing, 2008.
Autorem kresby MgA. Radek Krédl.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 4518. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Počet stran 208
1. vydání, Praha 2011
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978–80-247–3176-6

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7101-4 pro formát PDF
ISBN 978-80-247-7102-1 pro formát EPUB

Úvod

Předložená učebnice je určena žákům středních odborných škol oboru sociální péče i pracovníkům, kteří začínají se sociální prací v praxi. Má jim posloužit jako pomůcka pro rozpoznání zdravotních problémů u vybraných skupin klientů, se kterými se nejčastěji setkají při studiu během praxe a budou se i nadále setkávat v rámci dalšího profesního zaměření v sociální sféře.

Text druhého dílu Zdravotní nauky je rozdělen na dvě části. Obecná část obsahuje tematiku, která je zaměřena na základní informace o zdraví a nemoci. Ve speciální části jsou popsány vybrané skupiny onemocnění. Jsou zde zařazeny modelové případy z praktického života, které mohou přiblížit situaci nemocných s konkrétní diagnózou. Jednotlivé kapitoly jsou doplněny kontrolními otázkami a souhrnem pojmů k zapamatování. Žáci si tak mohou průběžně ověřovat získané znalosti a upevňovat je.

Cílem učebnice je předložit problematiku zdraví a nemoci takovým způsobem, aby žáci ve své budoucí praxi byli schopni správně pečovat o klienty s různými druhy onemocnění, dokázali rozeznat jejich rizika a svou činností jim i předcházet.

OBECNÁ ČÁST
Zdraví a nemoc

1 Zdraví

Cíle

Po prostudování této problematiky budete umět:

definovat pojem zdraví

vyjmenovat definice zdraví

orientovat se v pojmech souvisejících s pojmem zdraví

Osnova

Pojem zdraví

Definice zdraví

Pojetí zdraví

Význam zdraví

1.1 Pojem zdraví

Chci být zdravý, nechci být nemocen.

Zdraví je pojem, který je používán často. O zdraví se hovoří při různých příležitostech. Pokud člověk přisuzuje něčemu prioritu ve svém životě, pak vysloví pojem zdraví.

Zdraví se týká každého člověka. Je pro něho cennou hodnotou. Zdraví má vliv na kvalitu života. Udržení zdraví je ovlivněno do značné míry tím, jak je člověk schopen získávat si informace a zdraví si ochraňovat.

Každý člověk vnímá zdraví jinak. Běžný člověk má představu o zdraví, která je spojená hlavně s vnímáním kladných pocitů (např. pocit přiměřené síly, výkonnosti, harmonie, radosti ze života, dobrého vzhledu, seberealizace) a s vnímáním nepřítomnosti ubližujících projevů (např. bolest, horečka, nevolnost, úzkost, nespavost). Lékař posuzuje zdraví především na základě prováděných vyšetření, jejichž výsledky srovnává s normálními hodnotami vyšetřovaných znaků (např. krevní tlak, hladina cukru v krvi, hmotnost, stav vědomí). Psycholog nebo sociolog si pod pojmem zdraví představují schopnost člověka v navazování a udržování kontaktů a vztahů s ostatními lidmi a v plnění očekávaných rolí v životě.

Být zdravý je mottem v životní filozofii člověka současné doby. Člověk, který je zdravý, má radost ze života, pracuje i odpočívá intenzivněji. Jde o stav, který zahrnuje tělo a psychiku člověka.

1.2 Definice zdraví

Zdraví je předpoklad plnohodnotného a kvalitního života.

Definice zdraví se měnila v průběhu vývoje lidské civilizace. Zpočátku bylo zdraví vnímáno jen jako „zdraví těla“. Později je zdraví chápáno jako „schopnost normálního zapojení do společnosti“. A ještě později se na zdraví nahlíželo jen jako na „subjektivní pocit“.

Největší rozšíření ve světě doznala oficiální definice Světové zdravotnické organizace (SZO): „Zdraví je stav úplné tělesné, duševní a sociální pohody, nejen nepřítomnost nemoci nebo vady.“

Vznikaly i další upravené definice zdraví:

Zdraví je stav organizmu, který vyjadřuje jeho odpovídající fungování za určitých podmínek prostředí.

Zdraví je schopnost člověka vyrovnat se s požadavky vnitřního a zevního prostředí bez poruchy jeho životních funkcí.

Zdraví je stav optimální tělesné, duševní a sociální pohody při zachování všech životních funkcí, společenských rolí a schopností organizmu přizpůsobovat se měnícím se podmínkám prostředí.

K dosažení stavu úplné fyzické, duševní a sociální pohody musí být jednotlivec nebo skupina lidí schopni stanovit a realizovat své cíle, uspokojit své potřeby, změnit své prostředí nebo se s ním vyrovnat.

Definice zdraví jsou odlišné, ale mají společné znaky.

Chápou zdraví jako důležitý prostředek k uskutečňování životních cílů, chápou zdraví jako dynamický jev.

Zdraví není stálý stav dokonalé pohody. Zdraví je neustále se měnící a vyvíjející se proces. Neexistuje žádná absolutní úroveň zdraví, která by nebyla závislá na řadě faktorů individuálních, společenských a ekologických.

Zdraví má pro člověka vždy vyšší životní hodnotu než jen jako normální fungování lidského těla.

Zdraví má přímou souvislost s kvalitou života člověka, který nese za své zdraví osobní odpovědnost.

1.3 Pojetí zdraví

Existují různá pojetí zdraví neboli modely zdraví.

Biomedicínský model zdraví

Tento model vidí zdraví jako stav dokonalé harmonie a souladu činnosti buněk a orgánů těla. Organizmus je zdravý, pokud funguje bez poruchy (tzn. v naprosté harmonii každé buňky a každého orgánu s ostatními buňkami a orgány těla). Zdraví je vnímáno jako protiklad nemoci či smrti.

Ekologicko-sociální model zdraví

Tento model vidí zdraví jako stav člověka ovlivněný jeho přírodním a sociálním prostředím.

K hlavním charakteristikám modelu patří:

Zaměření na člověka jako na jedinečnou osobnost, která je součástí rodiny a společnosti, v níž žije

Zaměření na zdraví ovlivněné sociálním prostředím (tzn. závislost na příjmu, pohlaví, věku, vzdělání člověka)

Zaměření na zdraví člověka, které je ovlivněné přírodním prostředím

Pochopení jednání, které směřuje ke zdraví v každodenním životě člověka

Tento model rozšiřuje biomedicínský model zdraví.

Celostní (holistický) model zdraví

Model vidí zdraví jako soubor složek, které fungují na podkladě vztahu mezi sebou a vzájemného ovlivnění. Jde o propojení složky tělesné, duševní, citové, osobní (seberealizační), sociální (společenské) a duchovní (spirituální).

Složka tělesná je spojena s tím, jak organizmus funguje, je výsledkem činnosti každého ústrojí v organizmu.

Složka duševní je spojená s tím, jak člověk získává informace, jak je schopen je zpracovávat, jak dokáže vykonávat rozhodnutí, jak využívá potřebných informací ve prospěch svého zdraví.

Citová složka je spojená s tím, jak člověk vnímá své pocity a jak je vysvětluje, jaký má názor na sebe a na ostatní lidi, jak se orientuje v záplavě emocí běžného života.

Osobní (seberealizační) složka je spojená s tím, jak je člověk schopen dosahovat cílů, jak je úspěšný a jak vidí sebe jako osobnost.

Sociální (společenská) složka je spojená s tím, jak je člověk schopen získat a udržovat vztahy k blízkým a k ostatním lidem.

Duchovní (spirituální) složka je spojená s tím, jak člověk vnímá smysl svého bytí.

Behaviorální model zdraví

Tento model vidí zdraví jako určité projevy chování, které hodnotí jako významné a účelné pro zdraví člověka. Využívá poznatků psychologických disciplín (psychopatologie, mentální hygiena, klinická psychologie, psychologie zdraví a psychologie nemoci).

1.4 Význam zdraví

V průběhu života si každý člověk vytváří svou životní filozofii, tzn. má určité názory na život a na vše, co s sebou život přináší. Názory se utvářejí a upevňují především v prostředí, ve kterém člověk žije a jehož je součástí. Člověk se dostává do kontaktu s celou řadou překážek a problémů, snaží se o jejich řešení a správné hodnocení. Výsledkem jsou různé představy, cíle a očekávání, jejichž uskutečňování pak mohou přinášet člověku radost, potěšení ze seberealizace, jsou motivací pro další životní kroky. To však předpokládá jednu důležitou podmínku, a tou je zdraví.

O výstižné vyjádření se zasloužil dr. Halfdan Mahler, dřívější generální ředitel SZO: „Zdraví není všechno, ale všechno ostatní bez zdraví není ničím.“

Pojmy k zapamatování

Zdraví

Biomedicínský model zdraví

Ekologicko-sociální model zdraví

Celostní (holistický) model zdraví

Behaviorální model zdraví

Kontrolní otázky:

1. Umíte definovat vlastními slovy, co to je zdraví?

2. Která ze všech definic zdraví je nejrozšířenější?

3. Vnímáte význam zdraví odlišným způsobem, než jak je uvedeno v textu?

2 Nemoc

Cíle

Po prostudování této problematiky budete umět:

definovat pojem nemoc

vyjmenovat definice nemoci

orientovat se v různých pojetích nemoci

Osnova

Pojem nemoc

Definice nemoci

Pojetí nemoci

Hranice mezi zdravím a nemocí

Obory zabývající se problematikou zdraví a nemoci

2.1 Pojem nemoc

Víte,…

…že první zmínky o nemoci se nacházejí už v egyptských papyrusech?

Nemoc je řazena do tematiky častých myšlenek a rozhovorů lidí, jejich obav a nadějí. Souvisí to se zájmem člověka o zachování nejvyšší lidské hodnoty, která je přisuzována zdraví a která je v případě nemoci ohrožena.

V životě člověka se vyskytnou situace, které získají převahu nad optimálními podmínkami vytvořenými pro udržení zdraví, a vznikne nemoc. K takovým situacím patří například nedostatek času na své zdraví, ztráta kontroly nad podněty, které jsou zatím jen rizikové pro zdraví.

Nemoc zasáhne vždy celého člověka. Podle závažnosti nemoci a podle postiženého zdraví si člověk uvědomuje význam svého zdraví a přehodnocuje dosavadní priority v životě.

Je lidsky přirozené, že člověk si více váží zdraví až v době nemoci. Zamýšlí se nad tím, co pro něho zdraví dosud znamenalo, a leckdy je ochoten zaplatit za návrat zdraví, i když cenu za zdraví ani nezná.

2.2 Definice nemoci

Porucha zdraví se označuje jako nemoc.

Zdraví a nemoc jsou výsledkem vztahu mezi člověkem a prostředím. Tento vztah se mění podle toho, jaké změny a kolik změn probíhá v lidském organizmu a v jeho prostředí.

Člověk je vybaven schopností přizpůsobovat se prostředí, které na něho klade určité množství nároků s určitou intenzitou.

Když přizpůsobivost člověka (adaptace) umožňuje zvládat nároky, nachází se ve stavu zdraví.

Pokud množství a intenzita nároků prostředí přesáhne hranici jejich zvládání, dochází k poruše zdraví a objeví se nemoc.

Vymezení a definice nemoci jsou různé (je to obdobné jako u definice pro zdraví):

Nemoc (choroba, onemocnění) je patologický (nenormální) stav těla nebo mysli. Stav je projevem změny funkcí buněk, tkání a orgánů lidského organizmu.

Nemoc je definována jako porucha rovnováhy mezi vnitřním a vnějším prostředím organizmu nebo jako porucha celistvosti jeho součástí (týká se porušení stavby a funkce jednoho nebo více orgánů).

Nemoc je definována jako objektivně či subjektivně zjistitelná porucha zdraví nebo jako porucha (selhání či nedostatečnost) adaptačních mechanizmů.

2.3 Pojetí nemoci

Pojetí nemoci je odlišné v jednotlivých fázích vývoje civilizace a u různých typů kultur.

Nejprimitivnější formy civilizace považují nemoc za jev vyvolaný nadpřirozenými silami. Nemoc mohou odehnat jen šamani různými způsoby (zaříkávání, obětování zvířete). Nemoc je vnímána jako projev slabosti nebo je považována za hřích.

V křesťanském světě je nemoc chápána jako boží trest a smrt je vykoupením.

Novodobá společnost postupně poznává skutečné příčiny nemocí. Poznání nemocí a obrana proti nim se opírá převážně o zkušenosti z řady válečných tažení v 18. a 19. století. Například na infekční nemoci umírá více vojáků než na válečná zranění.

Od praktických zkušeností se odvíjí dále teoretické uvažování nad tím, co je nemoc.

Lékaři si kladli otázky, proč někdo onemocní a jiný ne, jak se dá nemocem předcházet a do jaké míry, co udělat pro to, aby lidé nebyli trápeni nepříjemným průběhem nemoci nebo jejími sužujícími následky.

Lékaři ve své počáteční praxi mírnili jen projevy nemoci, ale neodstraňovali příčiny nemocí. O těch se pouze domnívali. Až později byly tyto domněnky nahrazovány vědecky ověřenými poznatky a vznikala různá pojetí nemoci (biologické, psychoanalytické, sociologické, bio-psycho-sociální).

Biologické pojetí nemoci se vyvíjí v době, kdy jsou objeveny mikroorganizmy jako příčiny vzniku řady onemocnění.

Člověk je chápán jako komplikovaný systém. Na prvním místě je vnímáno fyzické tělo, které studuje medicína. Méně důležitá je psychika, která je zkoumána pomocí spekulací.

Příčiny vzniku nemoci jsou hledány uvnitř organizmu. Člověk nenese žádný podíl na vzniku nemoci. Rozhodující příčiny nemoci jsou biologického charakteru (viry, bakterie). Jsou tak podceňovány psychické a sociální vlivy.

Psychoanalytické pojetí nemoci vzniká v prvních desetiletích dvacátého století.

Vývoj tohoto pojetí vzniká postupně s rozvojem psychologie. Slouží pro pochopení tzv. psychosomatických onemocnění. Příčina tělesných (somatických) nemocí je vysvětlována psychickými konflikty. Uzdravení probíhá na základě rozboru psychiky člověka.

Sociologické pojetí nemoci vzniká od poloviny dvacátého století.

Pojetí vychází z názoru, že nemoc je odrazem vztahů a chování člověka ve společnosti. Nemoc je sociální jev.

Bio-psycho-sociální pojetí nemoci má v současné době převahu. Základ pojetí spočívá v tom, že v době nemoci je nutno člověka vidět a vyšetřit komplexně, tj. ve všech souvislostech. Jde o zjištění a určení poruchy zdraví v oblasti biologických, psychických a sociálních potřeb člověka.

2.4 Hranice mezi zdravím a nemocí

Vývoj v poznání člověka mění názory na to, co je vzhledem ke zdraví normální, co je přechodem mezi zdravím a nemocí a co už je nemoc.

Nemoc je chápána jako protiklad zdraví. Hranici mezi zdravím a nemocí není možné přesně vymezit. Zdraví a nemoc jsou totiž dvě kvality stavu, ve kterých se může člověk nacházet, a obě přechází jedna v druhou většinou neostře.

Takovým příkladem jsou často lidé, kteří postupují od nemoci ke zdraví (například ti, kteří onemocněli chřipkou a uzdravují se), a jsou to naopak také lidé, kteří směřují obráceně, od zdraví k nemoci (například lidé s postupně se zhoršujícím vývojem onemocnění). Dalším příkladem jsou lidé, kteří jsou na hranici mezi zdravím a nemocí kratší nebo delší dobu, ale nemohou se dostat přes ni. Jedná se o velký počet lidí s chronickým onemocněním.

Vymezení hranice zdraví a nemoci závisí i na pohledu samotného člověka. Záleží na tom, na kolik svou nemoc zná, jak s ní umí žít, zda má k dispozici dostatek pomůcek a služeb a za jak kvalitní sám svůj život považuje. Dva lidé se stejnou nemocí a se stejným nálezem zjištěným lékařem se mohou cítit zcela rozdílně. Jeden se prohlašuje za zdravého, zatímco druhý za vážně nemocného.

2.5 Obory zabývající se problematikou zdraví a nemoci

Biomedicínské obory – zkoumají biologické principy, na nichž funguje lidské tělo, vlastní mechanizmy nemocí, dále zahrnují výzkum nových diagnostických a léčebných postupů

Klinické obory – zaměřují se na zabránění vzniku nemoci ohroženého člověka, stanovení diagnózy a léčbu nemocného

Sociálně-medicínské obory – studují zdravotní problémy specifických skupin obyvatelstva (staří lidé, matky s dětmi, handicapovaní pacienti), zabývají se spíše než nemocí a léčbou (terapií) zdravím a prevencí (předcházení nemocí)

Mezi obory sociálně-medicínské patří vědní obory:

Epidemiologie – zabývá se studiem příčin vzniku a zákonitostí šíření chorob, jejich prevencí a likvidací v lidské populaci

Cíl: včasná diagnóza chorob, především infekčních, izolace nemocných, způsoby dezinfekce, karanténa a preventivní opatření

Preventivní lékařství – studuje vztahy životního a pracovního prostředí, tzn. na jedné straně faktory fyzikální, chemické, biologické, psychické a na druhé straně se zabývá lidským organizmem

Cíl: stanovení pravidel, která vytvářejí vhodné podmínky pro zdraví člověka a znamenají prevenci nemocí

Sociální lékařství – zabývá se zdravotním stavem obyvatelstva, jeho potřebami a vlivem sociálních činitelů na zdraví, sleduje důsledky nemoci

Cíl: prevence, vytváření zdravého životního prostředí, zdravého životního stylu

Veřejné zdravotnictví – zabývá se péčí o zdraví veřejnosti, prevencí nemocí, prodlužováním života

Cíl: uvedení teoretických poznatků do praxe, dosažení co nejvyšší úrovně zdraví obyvatelstva

Pojmy k zapamatování

Nemoc

Biologické pojetí nemoci

Psychoanalytické pojetí nemoci

Sociologické pojetí nemoci

Bio-psycho-sociální pojetí nemoci

Kontrolní otázky:

Definujte zdraví a nemoc.

Které vědní disciplíny se věnují zdraví a nemocem?

Jaká pojetí zdraví existují? Ke kterému pojetí se přikláníte a proč?

Jaká pojetí nemoci existují? Ke kterému pojetí se přikláníte a proč?

3 Zdraví ajeho determinanty

Cíle

Po prostudování této problematiky budete umět:

definovat pojem determinanta zdraví

zařadit determinanty do skupin podle svého působení

uvést faktory ovlivňující zdraví

Osnova

Úvod

Faktory ovlivňující zdraví

3.1 Úvod

Zdraví člověka je ovlivněno řadou faktorů. Faktory působí samostatně nebo společně, zdraví člověka posilují nebo oslabují. Škála faktorů je široká apodílí se na utváření zdravotního stavu člověka, na pocitu jeho pohody či nepohody. Určují délku akvalitu jeho života.

3.2 Faktory ovlivňující zdraví

Faktory neboli determinanty znamenají parametry nebo činitele, které mají rozhodující, určující či usměrňující vliv.

Kfaktorům, které ovlivňují zdraví člověka, patří životní prostředí, životní styl, genetický základ.

Zhlediska jejich působení na zdraví člověka se rozlišují determinanty kladné azáporné:

Kladné (pozitivní) podporují zdraví člověka.

Záporné (negativní) zapříčiňují poruchu zdraví, vznik onemocnění.

Zhlediska jejich ovlivnitelnosti se rozlišují determinanty vnitřní avnější:

Determinanty vnitřní– jedná se otzv. genetické determinanty. Patří knim pohlaví, věk avrozené předpoklady neboli genetické dispozice (např. pro vznik avývoj určitých onemocnění). Každý člověk je získává od obou rodičů. Jsou mu dány. Nelze je ovlivnit. Musí snimi počítat apřípadně podle nich upravit svůj způsob života. Člověk, který se rodí svrozeným předpokladem (genetickou dispozicí) pro vznikurčitého onemocnění, je cíleně preventivně vyšetřován. Je mu pak doporučena ochrana před konkrétní zátěží, která může podporovat aurychlit vznik případného onemocnění.

Vliv vrozených dispozic se projevuje nejvýrazněji vpočátečním astředním období života. Přispívají velkou mírou kúmrtnosti kojenců adětí vmladším astarším věku, kchronické nemocnosti akpředčasnému vzniku arozvoji běžných poruch zdraví udětí, dospívajících idospělých vproduktivním věku.

Genetická výbava (tzv. genom) představuje jeden zrozhodujících faktorů, který určuje charakteristiku zdraví každého člověka.

Determinanty vnější– patří knim životní prostředí, životní podmínky, životní způsob, životní styl

Životní prostředí

Tvoří jednu znejvýznamnějších vnějších determinant zdraví člověka.

Životní prostředí (zobecného hlediska) je (podle definice Ministerstva životního prostředí) vše, co vytváří přirozené podmínky existence organizmů včetně člověka aje předpokladem jejich dalšího vývoje. Jeho složkami jsou zejména ovzduší, voda, horniny, půda, organizmy, ekosystémy aenergie1.

Životní prostředí (ze zdravotního hlediska) je souhrn fyzikálních, chemických, biologických asociálních vlivů vokolí člověka, které ovlivňují jeho pohodu azdraví. Patří knim zdravotně významné vlivy, oblasti životního prostředí, ukazatelé kvality ačistoty prostředí.

Zdravotně významné vlivy:

Fyzikální (teplota, tlak, hluk, vibrace, elektromagnetické záření)

Chemické (kyslík, živiny, voda, různé sloučeniny)

Biologické (mikrobi, viry, paraziti, ekologické podmínky)

Sociální (životní úroveň, postavení člověka vespolečnosti)

Oblasti životního prostředí:

Regionální– je dána přírodními podmínkami (geografickými aklimatickými– klimatická pásma, přímořská avnitrozemská území, místa srůznou nadmořskou výškou, typ počasí), tato oblast je málo ovlivnitelná

Lokální– je dána menšími územními celky, kde lidé bydlí akde se pohybují, území se navzájem odlišují změnami, které do přírody na určitém území vytvořil svojí činností člověk (jde ohustotu acharakter výstavby, zeleň, stav vody apůdy), tuto oblast nemůže ovlivnit jen jedinec

Pracovní– je dána složkami člověk– stroj– prostředí, složky na sebe vzájemně působí aovlivňují se

Individuální– je dána prostředím jednotlivých lidí (byt, zahrada, chata, garáž, dílna atd.), tato oblast je závislá na ekonomické akulturní úrovni rodiny asouvisí súrovní dané společnosti, je podmíněna individuálně aje ovlivnitelná

Ukazatelé kvality ačistoty prostředí:

Úroveň bydlení

Úroveň pracovního prostředí

Nezávadnost vody apotravin

Úroveň čistoty ovzduší

Klimatické podmínky

Míra záření (sluneční, radiační, elektromagnetické)

Úroveň urbanistického řešení měst avesnic

Životní podmínky

Životní podmínky jsou podmínky pro život člověka. Jsou vytvářené životním prostředím. Ovlivňují podmínky existence člověka vespolečnosti. Jde ozajištění tzv. socioekonomického postavení. Patří kněmu kvalita fyzického aduševního vývoje vdětství, možnost práce ajejí náročnost, míra sociální integrity, kvalita sociálních vztahů, možnosti výchovy avzdělávání, možnosti pro naplnění volného času, možnosti pro nabídku adostupnost zboží, služeb adopravu.

Způsob života

Životní prostředí aživotní podmínky mají vliv na způsob života člověka. Způsob života tvoří činnosti člověka, vztahy asoubor určitých hodnot anorem.

Typické činnosti– lidé uspokojují své potřeby různými činnostmi (prací, účastí na životě společnosti, rozhodováním ařízením společenských procesů).

Komplex vztahů– vzniká autváří se při realizaci činností. Pro vytváření nejvýznamnějších vztahů je rodina. Patří sem vztahy mezi partnery, vztahy sexuální, vztahy mezi pokoleními, vztahy související spéčí oděti. Rovněž zajištění zdraví astravy, bydlení abytového standardu, oblékání, využívání volného času, účasti na kultuře akomunikace mezi lidmi mají vliv na utváření vztahů.

Souhrn hodnot anorem– jsou spojeny sčinnostmi člověka, které mu pomáhají, aby si seřadil hodnoty vživotě podle priorit ařídil se určitými normami vesvém chování.

Životní styl

Prolíná se spojmy životní způsob, kvalita života, životní sloh, životní dráha. Odlišení pojmů životní styl aživotní způsob je proto obtížné.

Životní styl je všechno, co si člověk osvojí zkultury dané společnosti aprakticky vživotě uplatní. Životní styl je individuální ačlověk jej dotváří řadou specifických detailů. Je určen geneticky (jde ozděděné dispozice), etnicky (jde oadaptaci na určitou kulturu), sociálně (jde oživotní úroveň rodiny), kulturně (jde otradice, návyky, mechanizmy řešení krizových situací), profesionálně (jde ovolbu povolání, změnu zaměstnání).

Základní oblasti životního stylutvoří výživové zvyklosti, úroveň pohybové aktivity, návyky azávislosti, prožívání azvládání stresu, osobní hygiena, sexuální chování.

Každá ztěchto oblastí životního stylu je ovlivněna faktory. Rozlišují se faktory kladné azáporné.

Kladné faktory pozitivně ovlivňují životní styl člověka. Patří knim přiměřená hmotnost, vyvážená strava, psychická pohoda, sledování hladiny tuků vnormě, sledování hladiny cukrů vnormě, rozumný apravidelný pohyb.

Kladné faktory působí ochranně proti onemocnění apodporují dobré zdraví akondici.

Záporné faktory negativně ovlivňují životní styl člověka. Zvyšují riziko vzniku nemoci, zvyšují pravděpodobnost, že člověk po určité době jejich působení (expozice) onemocní. Patří knim nezdravá výživa, snížený tělesný pohyb, stres, užívání návykových látek, nevhodné sexuální chování.

Faktory kladné azáporné působí vživotě každého člověka neustále. Záleží na tom, které zfaktorů učlověka převažují.

Sociální podmínky

Zdraví významně ovlivňují ipodmínky sociální (sociální gradient, dětství, izolace, stres, práce, závislost, nezaměstnanost).

Sociální gradient znamená vliv úrovně socioekonomických faktorů na zdraví člověka. Patří sem vzdělání, zaměstnání, výše příjmu, kvalita bydlení, rodiny, společenské postavení. Snížená a nedostatečná úroveň může být příčinou onemocnění (i úmrtí).

Dětství představuje období, kdy se kvalita zdraví utváří především vprvních letech života aje určující pro kvalitu zdraví vdalších letech. Strádání voblasti materiální acitové potlačuje vývoj tělesných, poznávacích acitových kvalit asnižuje šance na nekomplikovaný život.

Sociální izolace znamená vyloučení ze společnosti, které nese ssebou následky (nezaměstnanost, alkoholizmus, deprese, psychiatrická onemocnění, bezdomovectví). Zvyšuje riziko nemocí, zkracuje život.

Stres opakující se nebo trvalý vede kezdravotním poruchám (deprese, snížená imunita, zvýšený krevní tlak, zvýšené riziko vzniku cévních mozkových příhod, srdečního infarktu).

Práce. Omezená možnost uplatnit arozvíjet vlastní schopnosti avědomosti přináší neuspokojení, zvyšuje se riziko nemocí. Vysoké nároky ze strany zaměstnavatele anemožnost rozhodování rovněž přináší neuspokojení.

Závislost. Tendence kzávislosti na kouření, alkohol, drogy jsou spojené svýraznými sociálními dopady na zdraví jedince (izolace, ztráta zaměstnání, rozvodovost, bezdomovectví, přerušení aztráta vztahů snejbližším okolím znamenají vysoké riziko rozvoje řady tělesných apsychických nemocí).

Nezaměstnanost. Zdraví ovlivňuje ijistota práce. Nezaměstnaný člověk se nachází vriziku ohrožení inemocemi, které souvisí schudobou.

Pojmy kzapamatování

Determinanta

Životní prostředí

Životní podmínky

Životní způsob

Životní styl

Sociální podmínky

Sociální gradient

Kontrolní otázky:

1. Co jsou to determinanty zdraví?

2. Jakým způsobem ovlivňují zdraví?

3. Sekterými znich se setkáváte vevašem nejbližším okolí?

4. Navrhněte opatření, která povedou kesnížení rizik onemocnění ze zevního prostředí.

5. Jak ovlivňují sociální podmínky (postavení člověka vespolečnosti) jeho zdraví?

1 Ministerstvo životního prostředí, zákon č. 17/1992 Sb., oživotním prostředí, veznění pozdějších předpisů, § 2.