Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Ing. Lenka Farkačová, Ph.D.

Neekonomické otázky

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 9 179. publikaci

Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner

Sazba a zlom Jan Šístek

Formát ePub Jan Šístek

Odpovědný redaktor Petr Somogyi

Počet stran 176

První vydání, Praha 2024

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2024

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-7203-0 (ePub)

ISBN 978-80-271-7202-3 (pdf)

ISBN 978-80-271-3899-9 (print)

O autorce

Lenka Farkačová (publikovala i pod rodným příjmením Říhová) získala v roce 2018 doktorský titul z hospodářské politiky, specializace finance. Ještě předtím ale obdržela cenu profesora Vencovského pro ekonomy do pětatřiceti let za práci Daňová konkurenceschopnost podniků cestovního ruchu v mezinárodním kontextu, kterou převzala z rukou guvernéra České národní banky. Podstatnou část dosavadního života věnovala výzkumné a vědecké činnosti. Přednáší ekonomii na univerzitách, publikuje v odborných recenzovaných časopisech. Její články můžete pravidelně číst i v časopise Práce a mzda. Především ale ráda diskutuje a ukazuje, že ekonomie není jen teorie sama pro sebe! Je to nástroj, jak porozumět chodu světa. Připravila proto publikaci, kterou držíte v rukou a jež by měla odlehčenou formou odpovědět na mnoho palčivých ekonomických otázek i otázek, které zdánlivě ekonomické nejsou.

Je autorkou knihy Neučebnice ekonomie (Grada, 2021).

Předmluva

Krátce po vydání Neučebnice ekonomie, kterou jsem zahájila svoji pomyslnou cestu popularizace ekonomie prostřednictvím knih, jsem pro vás připravila druhý titul, nazvaný tentokrát Neekonomické otázky.

Co se mi od vydání předchozí knihy podařilo? Uplynula krátká doba, ale přesto tu je několik zajímavých momentů – a protože je ekonomie i o číslech, podívejme se na nějaké počty, respektive součty:

• Podařilo se mi nejen připravit 1 certifikovanou metodiku zaměřenou na odměňování, ale také ji certifikovat Ministerstvem práce a sociálních věcí České republiky (bude o ní řeč v závěrečné části knihy).

• Měla jsem tu čest během různých přednášek a cvičení seznámit 500+ studentů bakalářského a magisterského studia s ekonomií.

• Můj odborný recenzovaný článek, věnovaný zkoumání postojů českých studentů a absolventů k výuce ekonomie, obsahoval 37 000+ znaků (a obdobný počet zdvihnutých obočí). Na tento článek ostatně jistě narazíte při pročítání této knihy.

• Poslední číslo je věnované všem, kteří baží po odpovědi na ryze neekonomickou otázku: Jak dlouho trvalo napsat tuto knihu? Jedná se o jednu z nejčastějších otázek, na kterou je velice obtížné odpovědět. Nejde totiž jen o hodiny psaní, ale i dlouhé hodiny dohledávání a ověřování informací, nepočítaje další hodiny korektur a grafických úprav. Ale protože je tato kniha o odpovědích, tak i na tuto otázku odpověď mám, byť trochu šalamounskou. Úplně první verzi rukopisu tohoto ekonomického pokusu jsem psala podle historie Wordu přes 12 240 minut. Stálo to za to? Posuďte sami.

Vítám vás tedy u (ne)ekonomických otázek! Ti z vás, kteří již četli Neučebnici ekonomie, možná již zdánlivě tušíte, o co půjde, ale budu naprosto upřímná: na základě mé předchozí knihy odhadovat obsah jejího následníka skutečně nelze.

Proč?

Za prvé, pojďme využít vysvětlení skrze ekonomii. Pokud byste předpokládali, že nová kniha bude obdobná jako ta předcházející, pak jsme v pasti adaptivního očekávání. Jinými slovy: na základě poznané minulosti předpokládáte, co bude, a tím si minulost zrcadlíte do budoucnosti. Ač se my lidé tohoto přístupu často dopouštíme, trochu se tím ochuzujeme o vidinu čehokoliv nového.

Za druhé, platí zde pravidlo Barneyho Stinsona z amerického seriálu Jak jsem poznal vaši matku, které zní:

„New Is Always Better“ („Nové je vždy lepší“)

Za třetí (a trochu seriózněji oproti předešlému bodu), tato kniha je věnována otázkám – a jak název napovídá, je zaměřena na otázky navazující na oblast ekonomie a také ekonomiky! Nejdříve se tedy pojďme podívat na to, proč otázky?

• Zeptat se ve třech letech rodičů, proč svítí slunce? Žádný problém!

• Zeptat se v pubertě vysněného protějšku, jestli zajde do kina? Problém…

• Zeptat se na první velké poradě CEO na otázku týkající se firmy, která se zdá být všem jasná? Často problém…

• Zeptat se po dvou letech manželství sám sebe, zda byla svatba skutečně dobrý nápad? Velký, velký problém!

Kladení otázek – činnost, která nám jde v prvních letech života tak lehce – se stává s přibývajícími lety čím dál složitější. Možná, že naše přirozená zvědavost neutuchá, ale zároveň rostou naše obavy. Zeptáme se správně? Pochopí mě ten druhý? Neodsoudí mě? Mám se vůbec ptát, stojí mi to za to? A na co přesně se vlastně chci zeptat? A hlavně: Není kladení otázek chápáno jako projev vlastní neznalosti?

Tohle vše vede k tomu, co je empiricky zjištěno: Čím je člověk starší, tím méně se ptá. A to je škoda! Přitom otázky podněcují kreativitu, a to nejen toho, komu je otázka položena (a to i v případě, kdy je ten, kdo se ptá a kdo má odpovídat, tatáž osoba).

Samozřejmě je klíčová formulace otázky. Vždyť právě formulací otázky můžeme doslova zmanipulovat odpověď. Své by mohli vyprávět statistici a všichni, kdo připravují například předvolební průzkumy nebo další výzkumy (třeba i pro své lobbistické záměry). Říká se tomu sugestivní otázky,[1] což jsou zkrátka otázky, kterými komunikačnímu partnerovi doslova podsouváme svůj názor.

Známe to ze vztahů. Poznáváte… sami sebe?

„Víš, když já bych tak moc chtěla k moři, úplně bych potřebovala, aby se mi vitamín D vpil do kůže! Pak budu úplně nejšťastnější a ty díky tomu taky. Co říkáš?“

Nebo

„Určitě se shodneme, že nejezdit tento víkend k vašim je nejrozumnější řešení, že?“

Ano, většina z nás podobné manipulativní otázky někdy položí. V určitý životní moment snad všichni sklouzneme k jejich užívání (a zneužívání) a těžíme z toho, že se nám dostane odpovědi, kterou chceme, nikoliv však poznání, kterého (ne)toužíme dosáhnout.

Pokládáním základních ekonomických otázek se ale lidstvo nesnaží utvrdit ve svém názoru, ale naopak odhalit, jak věci fungují, jaké rozhodnutí je racionální nebo jen lepší.

Nejzákladnější ekonomické otázky nalezneme v mikroekonomii a daly by se shrnout do několika slov:

CO?

JAK?

PRO KOHO?

Jinými slovy: Co vyrábět? Pomocí kterých zdrojů a výrobních faktorů vyrábět? A v neposlední řadě: pro koho vyrábět?

Zdá se vám to málo? Souhlasím – a právě proto vám přeji fajn chvíle strávené objevováním odpovědí na otázky přichystané na dalších stránkách této knihy.

[1] Sugestivní otázky jsou někdy označovány i jako návodné a světe, div se, jsou všude. Slýcháváme je ve vztazích, v práci, ve škole, ale třeba i během politických diskuzí. Objeví se zkrátka všude, kdekoliv se vyskytují lidé, kteří jsou připraveni mistrně podstrčit svůj názor.

Upozornění

Kniha je napsaná tak, aby jejímu jádru porozuměl každý. Ovšem pokud jste se doposud ekonomii vyhýbali stejně úzkostlivě jako řada lidí zubaři při počínajících obtížích nebo pokud chcete některé věci pochopit více do hloubky, doporučuji sáhnout například po Neučebnici ekonomie nebo po jiném popularizačním (či rovnou odborném) textu, který se zabývá základními principy, pojmy a zákony ekonomie. Případně neváhejte využít slovník pojmů na konci této knihy.

Zodpovězení první otázky aneb slova věnovaná ekonomii nejen od osobností samotné ekonomie

Otázka 1: Co (po)přát ekonomii?

„Přeji EKONOMII, aby se jako vědní disciplína stále rozvíjela, byla co nejvíce Empiricky podložená, dobře Komunikovatelná a srozumitelná veřejnosti, Odborně stále na výši, tedy aby budoucí Nobelisté za tento krásný společenský obor napomohli vyřešit další palčivé problémy dnešní doby, aby byla Objevná a Multidisciplinární, což bude v dnešním světě umělé inteligence i pro ni novou příležitostí. Snad také ekonomie neztratí nic na své přitažlivosti a bude nejen pro své studenty Intelektuálně zajímavá a Environmentálně bdělá.

Přeji EKONOMII, aby její zkoumání omezených zdrojů alokovaných mezi jednotlivá alternativní využití stále nacházelo nové metody a postupy, které by napomohly tomu, že se všichni budeme mít lépe, tedy dojde k Pareto zlepšení.“

Prof. Ing. et Ing. Luboš Komárek, Ph.D., MSc, MBA,

ředitel odboru vnějších ekonomických vztahů ČNB

„Když Charles Darwin kdysi dumal nad tím, jak může fungovat evoluční vývoj, našel inspiraci v ekonomickém pojednání o růstu populace. Byla to tedy ekonomie, kdo mu vnukl myšlenku přírodního výběru a inspiroval jednu z nejvýznamnějších knih novověku. Jednu z nejinspirativnějších knih dneška, Myšlení rychlé a pomalé, napsal Daniel Kahneman – nositel Nobelovy ceny za ekonomii. Zdaleka ale nejde jen o inspiraci vyvolených jednotlivců: zaposloucháte-li se do dětských hlásků našich ratolestí, od školky až po pracovní kolektivy dospěláků, všichni řešíme prakticky totéž: co kdo (ne)má; co mi kdo (ne)půjčí/(ne)dá a za jakou cenu; jakou má co hodnotu (ve srovnání s tím a tím). Od kolébky po hrob se chtě nechtě většinově zabýváme právě tím, co by se dalo nazvat výrobou, distribucí a spotřebou ekonomických statků – jen jsme si nikdy nenavykli uvažovat o tom hlouběji. Ekonomie to dělá za nás. A najde-li se knížka, která nám lidským jazykem vyloží, jak vlastně (ne)fungujeme a proč, myslím, že to bude inspirace skutečně na celý život.

Přeji proto ekonomii, aby se nebála svěřit svá nelehce nabytá vědecká tajemství rukám šikovných vypravěčů a vypravěček a skrze ně nás všechny inspirovala – každého právě tím, co zrovna nejvíc potřebuje na své evoluční cestě životem.“

RNDr. Josef Lhotský, Ph.D.

fanoušek evoluce, vypravěč příběhů a agilní kouč

1.Oni

Je jen tenká hranice rozlišující pojmy já, my, oni. Ano, čistě jazykově JÁ jsem jedinec, snad iracionálně uvažující. MY je více lidí, zkrátka skupina, ve které jsem ijá, anaopak ONI je partička lidí, do které vlastně tak trochu nepatřím. Zatím to dává smysl. Ostatně stakovým rozlišením by se spokojili nejen mnozí jazykovědci, ale isociologové. Ikdyž sociologické pojednání oJÁ aONI je snad ještě složitější než diskuse nad tím, zda je více lidí, kteří si stěžují vzimě, že není léto, nebo těch, kteří si vlétě stěžují, že je moc horko aže chtějí zimu (pravdou je, že to často nejsou dvě skupiny, ale titíž lidé). Ovšem nedělejme si život složitější, než je. Jsme na poli ekonomie amůžeme si tak polemiku usnadnit na vskutku nejjednodušší rozlišení: JÁ, MY aONI.

Zatímco řada pseudo-zaručených návodů, guru aknih doporučuje „soustředit se jen na sebe adosáhnout tak plného štěstí“, pravdou zůstává, že můžete dělat psí kusy, ale právě ONI (respektive JEJICH chování, rozhodnutí, kroky) naše životy ovlivňují, ať chceme nebo ne. Acílem prvních stran knížky skutečně není zničit čtenářovo sebevědomí apřesvědčení, že může změnit svět. Svět změnit můžete, jen se kNIM musíte přidat.

Akdo že jsou ti ONI?

Řečí ekonomie jsou to další ekonomické subjekty. Vzákladu se tak bavíme odomácnostech, firmách, státu, ale iofinančních institucích, zahraničních subjektech apod. Aano, jejich rozhodování achování ovlivňuje přímo inás samotné, náš život iblahobyt. Nejedná se ozběsilou konspiraci splašených myšlenek vhlavě zbloudilého jedince, jen okonstatování reality.

Když začneme od domácností, tak nákupní rozhodování ostatních domácností ovlivní například tržní cenu, atedy inaší nákupní cenu, atím pádem imaximální užitek (přínos), jakého můžeme za svou měsíční výplatu nebo celoživotní úspory dosáhnout.

Krásně to můžeme pozorovat na realitním trhu. Například vroce 2016 informovaly Lidovky.cz, že „poptávka po bytech vČesku roste, jejich ceny VŠAK stoupají“. Zarazilo vás slovíčko „však“? Není se čemu divit. Bylo by proti základním ekonomickým pravidlům, aby rostla poptávka acena zůstala na stejné úrovni. Srostoucí poptávkou se zvyšuje cena, respektive slovy ekonomie: dochází knové rovnováze mezi nabídkou apoptávkou anastoluje se nová rovnovážná tržní cena, která je ovšem vyšší než ta původní.

Obrázek 1.1: Poptávka po bytech (zdroj: Lidovky.cz, 2016 [1])

Co to ale znamená pro ty, kteří si nemovitost přesto chtějí koupit? Že si ji koupit mohou, ovšem za vyšší cenu. Takže budou za větší množství výdajů na nové bydlení dosahovat stejného užitku. Při celkovém pohledu si tak po koupi bytu za stejnou výplatu zajistí méně užitku (slastí) například vpodobě dovolených apod. Zde přesně vidíme, jak ONI (respektive ONY domácnosti) ovlivňují blahobyt nás všech.

Další významní ONI jsou vládní činitelé, stát. Například 22. června 2022 byl významný den. Nejen, že jsem měla 31. narozeniny, ale zároveň se pro server kurzy.cz vyjádřil ekonom Trinity Bank Lukáš Kovanda následujícím způsobem:

Obrázek 1.2: Komentář Lukáše Kovandy (zdroj: Kurzy.cz, Kovanda, 2022 [2])

Není nutné připomínat, jak takové rozhodnutí sníží příjmy firmám, případně přímo či nepřímo idomácnostem.

Třetím klíčovým hráčem, kterého můžeme zařadit do kategorie ONI, je Česká národní banka, respektive rada České národní banky. Skupina statečných, kteří se snaží bojovat na dvou frontách. Ato na poli domácím, kde se primárně snaží chladit inflační tlaky, ale zároveň se vydávají do boje svnější stabilitou, ato stabilitou měnového kurzu. Trpkým uvědoměním si ale je, že se boj na obou frontách rovná podobnému boji, jaký vedl Don Quijote světrnými mlýny. Téměř nikdy se totiž centrální bance nepovede dosáhnout vnitřní ivnější stability zároveň. Nástroje, které využívá ke stabilizaci jednoho, zároveň totiž ze stability vyvádí stranu druhou. Přičemž to, co dělají ONI (rada centrální banky), vpodstatě rozhoduje otom, kolik bude stát dovolená vzahraničí (protože může ovlivňovat měnový kurz), ale ito, zda si domácnosti budou moci dovolit hypotéku ipořízení vlastního bydlení (protože stanovuje základní sazby iostatní ukazatele pro poskytování úvěrů).

Obrázek 1.3: Rada ČNB (zdroj: ČTK, 2022 [3]; datum vydání 22. června 2022– opět úplně náhodné datum… samozřejmě!)

Pro úvodní vysvětlení části ONI to jistě stačí. Nejsou zde sice rozepsaní všichni ONI, ale odalších skupinkách, které ovlivňují naše životy, si můžete přečíst vodpovědích na klíčové otázky části ONI.

1.1Proč se málokteré ekonomické predikce naplní? Oekonomických školách to není!

Začneme zlehka (nebo ztěžka), zkrátka hlavní téma: BUDOUCNOST!

Přiznejme si to, vpredikci budoucnosti nejsme moc dobří. Občas se někomu sice nějakým zázrakem podaří odhadnout, co se stane, ale pravda je, že si zpětně často nemůžeme ověřit, že to daný člověk předpovídal. Apokud to ověříme, pak je třeba si uvědomit, že je to jen jedna předpověď zmilionů předpovědí, které naopak nevyšly. Apokud přece jen máte pocit, že někteří skutečně mají dar vidět budoucnost, pak je tu ještě jedna záludnost vpodobě naší hlavy. Předpovědi často nebývají příliš konkrétní. Pokud se tedy dozvíte, že za dva roky potkáte velkou lásku, tak můžete mít pocit, že se vám to splnilo– navzdory tomu, že partnerský život jde, přiznejme si to, od desíti kpěti (ať už tohle spojení znamená cokoliv[2]), protože pod pojem „láska“ jsme si zkrátka dosadili něco úplně jiného, třeba zatoulané štěně nebo znovunalezení lásky kpenězům avlastnímu komfortnímu životu. Je to spíše náhoda, která nás lidstvo utvrzuje vtom, že budoucnost předpovídat umíme. Ale… možná, že to skutečně umíme!

Co si budeme povídat, žene nás touha poznat, co nás čeká. Ostatně se stačí strýčka Googlu dotázat na „věštění budoucnosti“ amáte 67 tisíc výsledků! Což je vpodstatě o60 tisíc výsledků víc, než když chcete zjistit, jak uvařit vajíčko natvrdo. Přitom takové nedobře uvařené vajíčko natvrdo dokáže zajistit nepěknou budoucnost ana nějakou dobu člověka naprosto vyřadit znormálního života. Jak upozorňuje Státní zdravotnický ústav [4], výskyt gastrointestinálních infekcí způsobených salmonelou není pro našince ničím neobvyklým.

Obrázek 1.4: Věštění budoucnosti aGoogle (zdroj: (ne)překvapivě vyhledávač Google)

Zpátky ale kekonomii. Vté přece predikovat budoucnost umíme mistrně. Díky všem velkým ekonomům máme modely, rovnice… zkrátka sadu nástrojů, jak budoucnost předpovědět svelkou přesností! Jak jinak by ekonomové mohli vtelevizních debatách barvitě líčit vývoj HDP, inflace nebo dalších makroekonomických ukazatelů vnásledujícím roce, dvou letech, pěti letech?

1.1.1Zastavme se uekonomických modelů

Ač samotné modely nejsou hlavní příčinou, proč ekonomické predikce selhávají, na chvíli se unich zastavme. Konkrétně se pozastavíme nad jedním modelem, který často děsí mnoho studentů pokročilé ekonomie na vysokých školách: je jím Mundell-Flemingův model. Jedná se ovelice komplexní model, který nezávisle na sobě vytvořili Robert A. Mundell aMarcus Fleming [5]. Pokud celý model shrneme do jedné jediné věty, pak by ta věta zněla následovně:

Tento model ukazuje zároveň rovnováhu na trhu statků arovnováhu na trhu peněz avnější ekonomickou rovnováhu avysvětluje, jaký účinek může mít fiskální či monetární expanze či restrikce.

Jinými slovy model dokáže například velice komplexně popsat, co se děje, pokud se vláda rozhodne snížit daně. Konkrétně pak model řekne, jaký to bude mít dopad na trh peněz, jaká změna nastane ve vztahu se zahraničím azávěrem také, zda se tato snaha státu podpořit ekonomický růst povede či nikoliv.

Tento model je tak komplexní, že se na něj často odkazuje nejen při výuce ekonomie (konkrétně makroekonomie), ale ivmnohých publikacích zaměřených na podnikání či investování či veřejnou politiku obecně.[3] Anení se čemu divit, vždyť se zdá, že tento model „umí zázraky“, co se týče predikování. Krásně apřesně řekne: CO SE STANE, KDYŽ…

Pokud se ale do studia tohoto modelu ponoříte více, zjistíte, že model říká jednu pozoruhodnou věc, ato, že… expanzivní fiskální politika nemá krátkodobě žádný vliv na HDP vpřípadě, že je flexibilní (pružný) měnový kurz, tedy tzv. floating! Hm, to by pak ale znamenalo, že veškeré snahy české vlády opodporu ekonomiky (HDP) musí nutně selhat. Zvláštní, že?

Pojďme se na tuto ilustrativní situaci podívat atrochu ji rozklíčovat pomocí konkrétního příkladu.

Vláda se rozhodne přistoupit kfiskální expanzi. Jinými slovy, naše ilustrativní vláda chce podpořit ekonomiku (dosáhnout zvýšení HDP). Jaké kroky vláda zvolí, je jen ajen na ní, ale můžeme předpokládat, že například zvýší sociální dávky či další tzv. transfery, nebo také sníží daň zpříjmů či další daně korporátní apodobně. Všechny tyto kroky způsobí jediné– lidé ifirmy budou více nakupovat/utrácet/investovat atím stimulovat růst HDP. Když se podíváme na strašidelný model, křivka IS = rovnováha na trhu statků, se těmito kroky posouvá doprava. Grafické pojednání je na vedlejší stránce. Je to pozitivní zpráva! Lidé více utrácejí aroste nám HDP (viz obr. 1.5).

Jenže takhle jednoduché to nebude, respektive tím to celé nekončí. Aby lidé mohli realizovat nákupy, budou více poptávat peníze– aovlivní tak úrokovou míru. Ono je totiž vše propojené se vším atrh statků aslužeb, který ovlivnila vláda, následně ovlivňuje itrh peněz. Dojde tedy knovému střetnutí křivky rovnováhy na trhu statků aslužeb (křivka IS) arovnováhy na trhu peněz (křivka LM). Důsledkem je, že se vČeské republice zvýšila úroková míra anová úroková míra je unás dokonce vyšší než vzahraničí (viz obr. 1.6). Právě tento moment je klíčový pro zahraniční investory. Pro ně tato změna úrokové míry znamená totéž, co pro závodního běžce výstřel zpistole. Je to pro ně jasný pokyn START! Astart kčemu? No přece kpřesunutí investic do České republiky.

Obrázek 1.5: Fiskální expanze vmodelu IS– LM– BP, růst HDP (zdroj: vlastní zpracování)

Obrázek 1.6: Fiskální expanze vmodelu IS– LM– BP, růst úrokové míry vČesku (zdroj: vlastní zpracování)

Proč by totiž úročili své peníze vzahraničí za nižší úrokovou míru, když je mohou vČeské republice úročit za vyšší úrokovou míru? Pokud by tuto příležitost přehlédli, nechovali by se racionálně.

Jenže vČeské republice je měnou česká koruna ainvestoři zNěmecka či dalších zemí mají eura. Vtu chvíli si tito investoři ze zahraničí budou chtít vyměnit eura za koruny. Slovy ekonomie, budou nabízet eura apoptávat koruny. Ze základních principů víme, že pokud bude zjakéhokoliv motivu poptáváno větší množství čehokoliv, tak cena tohoto „čehokoliv“ bude mířit vzhůru. Vnašem případě se bude měnit měnový kurz. Česká koruna tedy bude posilovat! Bude se zhodnocovat, naopak euro se bude znehodnocovat.

Tato apreciace (posilování) koruny ale ovlivní export. Pokud bylo dříve 30 Kč za 1 euro anyní je 25 Kč za 1 euro, není to pro export dobrá zpráva. Zboží vyvážené do zahraničí se stává pro zahraniční subjekty dražší, protože koruna zhodnocuje aeuro znehodnocuje. Export bude klesat!

Pokles exportu se ale pak opět projeví na trhu statků aslužeb. Křivka rovnováhy na trhu statků aslužeb se tak vrátí zpátky do výchozí situace (posun křivky IS vlevo).

Tuzemská úroková míra opět klesne na výchozí hodnotu. Nově bude česká úroková míra na stejné úrovni jako úroková míra zahraniční. Pro zahraniční investory již nebude atraktivní investovat vČesku aHDP opět klesne.

Obrázek 1.7: Fiskální expanze vmodelu IS– LM– BP, návrat do normálu (zdroj: vlastní zpracování)

Mimochodem tomuto efektu, kdy vlastně snaha vlády… nic nezpůsobí (tedy přijde dlouhodobě úplně vniveč), říkáme mezinárodní vytěsňovací efekt.

Ateď opět knašemu bádání aekonomickým otázkám:

• Proč se tedy vláda (například vČeské republice) někdy snaží zvyšovat astimulovat ekonomický růst, když jsou její snahy(na základě znalosti výše uvedeného modelu) naprosto marné?

Nejsnazší odpověď může být, že ne všichni zvolení zástupci lidu mají vystudovanou ekonomii, nemusí tedy tento model vůbec znát aekonomickým predikcím nevěří. Trefně okomentoval vroce 2018 mizernou úroveň vzdělání členů vlády novinář Václav Dolejší.

Obrázek 1.8: Kvalitní vzdělání (zdroj [6])

Ovšem budeme věřit, že zvolení zástupci lidu jsou navzdory často diskutabilní kvalitě svých závěrečných prací skutečnými odborníky na svém místě. Pak tedy: proč navzdory znalosti tohoto modulu přesto fiskální expanzi realizují? Zčásti to může být kvůli dočasnému efektu. Vždyť sami jsme viděli, že skrze výše popsané kroky se vládě může povést dočasně zvýšit HDP. Dále je potřeba říci, že fiskální kroky vlády jsou funkční spíše vdlouhém období. Aza další… to vlastně navazuje na další otázku!

• Proč se ekonomické predikce, že snahy vlády vtomto případě selžou, ne vždy naplní?

1.1.2Obhlídka ekonomických škol

Již vdovětku první ekonomické otázky „Proč se málokteré ekonomické predikce naplní?“ je uvedena zmínka oekonomických školách. Ekonomických škol (tedy myšlenkových směrů atáborů ekonomů) je hned několik amnohé jejich interpretace budoucího vývoje si doslova protiřečí!

Úplně typickými protipóly jsou například John Maynard Keynes aFriedrich August von Hayek. Ovšem kdybychom jen došli kzávěru, že ekonomické predikce nevycházejí, protože existují různé ekonomické afilozofické směry, nebylo by to naprosto banální?

1.1.3Pravá příčina, proč se ekonomická predikce často nenaplní, je…?

1.2Co by se skutečně stalo, pokud by vláda každému jednotlivci dala 10 tisíc korun? Aneb co politici nepredikují aměli by!

1.2.1Kolik by to stát stálo?

1.2.2Kolik peněz ztoho „vyrobí“ banky?

1.2.3Co se stane, pokud každý jednotlivec dostane 10000 Kč (úhel pohledu nositele Nobelovy ceny zaekonomii zroku 1976)?

1.3Proč centrální banky chtějí inflaci, když zvyšování cenové hladiny znehodnocuje naše úspory?

1.3.1Je vůbec možné mít zdravý vztah sinflací?

1.3.2Proč centrální banky chtějí dvojcifernou inflaci?

1.3.3Proč banky chtějí inflaci na úrovni svého inflačního cíle?

1.3.4Ekonomika bez inflace? Aneb co kdyby žádná inflace nebyla?

1.4Včem nás (nejen) novináři nejčastěji uvádějí vomyl? Aproč to vlastně dělají?

1.5Haló, haló, proč je ekonomů málo? Kde se rodí ekonomové, aneb selhává výuka ekonomie na vysokých školách?

1.5.1Chci být ekonom, jak se vněj transformovat?

1.5.2Asi je to opravdu olidech… Kdo tedy ekonomii na vysokých školách vyučuje?

Table of Contents

O autorce

Předmluva

Upozornění

Zodpovězení první otázky aneb slova věnovaná ekonomii nejen od osobností samotné ekonomie

Otázka 1: Co (po)přát ekonomii?

1. Oni

1.1 Proč se málokteré ekonomické predikce naplní? O ekonomických školách to není!

1.1.1 Zastavme se u ekonomických modelů

1.1.2 Obhlídka ekonomických škol

1.1.3 Pravá příčina, proč se ekonomická predikce často nenaplní, je…?

1.2 Co by se skutečně stalo, pokud by vláda každému jednotlivci dala 10 tisíc korun? Aneb co politici nepredikují a měli by!

1.2.1 Kolik by to stát stálo?

1.2.2 Kolik peněz z toho „vyrobí“ banky?

1.2.3 Co se stane, pokud každý jednotlivec dostane 10 000 Kč (úhel pohledu nositele Nobelovy ceny za ekonomii z roku 1976)?

1.3 Proč centrální banky chtějí inflaci, když zvyšování cenové hladiny znehodnocuje naše úspory?

1.3.1 Je vůbec možné mít zdravý vztah s inflací?

1.3.2 Proč centrální banky chtějí dvojcifernou inflaci?

1.3.3 Proč banky chtějí inflaci na úrovni svého inflačního cíle?

1.3.4 Ekonomika bez inflace? Aneb co kdyby žádná inflace nebyla?

1.4 V čem nás (nejen) novináři nejčastěji uvádějí v omyl? A proč to vlastně dělají?

1.5 Haló, haló, proč je ekonomů málo? Kde se rodí ekonomové, aneb selhává výuka ekonomie na vysokých školách?

1.5.1 Chci být ekonom, jak se v něj transformovat?

1.5.2 Asi je to opravdu o lidech… Kdo tedy ekonomii na vysokých školách vyučuje?