Austin Kleon

JEĎ DÁL

Deset způsobů, jak zůstat kreativní v časech dobrých i zlých

First published in the United States under the title: KEEP GOING: 10 Ways to Stay Creative in Good Times and Bad

Copyright © 2019 by Austin Kleon

Published by arrangement with Workman Publishing Co., Inc., New York.

Podle anglického originálu Keep Going: 10 Ways to Stay Creative in Good Times and Bad vydalo v edici Briquet nakladatelství Jan Melvil Publishing v Brně roku 2019. Žádná část této knihy nesmí být nijak použita či reprodukována bez písemného svolení, s výjimkou případů krátkých citací jako součásti kritických článků a recenzí.

Překlad Růžena Svobodová

Odpovědná redaktorka Vendula Kůrková

Šéfredaktor Marek Vlha

Sazba Stará škola (staraskola.net)

Úprava obálky, obrázků a písma Radek Petřík

Jazyková korektura Vilém Kmuníček

E-kniha Roman Kříž

Jan Melvil Publishing, s. r. o.

Melvil.cz

[Ohodnoťte knihu prosím zde: melvil.cz/kniha-jed-dal]

[Pochvaly pište na libisemi@melvil.cz]

[Errata hlaste na melvil.cz/erratum]

Sdílejte s hashtagem #jeddal

© Jan Melvil Publishing, 2019

ISBN 978-80-7555-081-1

VĚNOVÁNO MEGHAN + OWENOVI + JULESOVI

(DŮVOD, PROČ NEPŘESTÁVÁM)

Z KONVERZACE NA TITANIKU

„Myslím, že potřebuju zůstat kreativní, ne abych někomu něco dokázal, ale protože mi to prostě dělá radost… Myslím, že snažit se být kreativní a stále se něčím zaměstnávat má hodně společného s udržováním se při životě.“

— Willie Nelson

TUTO KNIHU JSEM NAPSAL, PROTOŽE JSEM SI JI POTŘEBOVAL PŘEČÍST

Před pár lety jsem každé ráno po probuzení pročítal na mobilu novinové titulky a měl u toho pocit, že svět přes noc zhloupl a zhrubl. Také jsem víc než deset let psal a tvořil, ale nezdálo se, že by to pro mě bylo časem snazší. Nemá to být časem snazší?

Všechno se zlepšilo, když jsem se smířil s faktem, že to nemusí být snazší nikdy. Svět je bláznivé místo. Kreativní práce je těžká. Život trvá krátce a umění trvá dlouho.

Ať už překonáváte syndrom vyhoření, začínáte, začínáte znovu nebo slavíte kolosální úspěch, trápí vás stejná otázka: Jak jet dál?

Tato kniha je seznamem deseti věcí, které pomohly mně. Napsal jsem ji hlavně pro spisovatele a umělce, ale věřím, že stejné principy využije každý, kdo se snaží vést smysluplný a produktivní kreativní život, včetně podnikatelů, učitelů, studentů, aktivistů a důchodců. Mnohé z nich jsou nápady, které jsem sebral u jiných. Doufám, že některé z nich rádi seberete zase vy mně.

Pravidla tu samozřejmě nenajdete. Život je umění, ne věda. Cesta je pro každého jinak dlouhá. Vezměte si, co potřebujete, a zbytek nechte stranou.

Nezastavujte se a dávejte na sebe pozor.

Udělám to stejně.

Dny užívejte jeden po druhém

„Nikdo z nás neví, co se stane. Neztrácejte čas starostmi o budoucnost. Vytvořte tu nejkrásnější věc, co dovedete. Snažte se o to každý den. To stačí.“

— Laurie Anderson

Kdykoli někdo začne o „cestě tvoření“, protočím panenky.

Zní mi to příliš vznešeně. Příliš hrdinsky.

Jedinou cestou tvoření, kterou chodívám já, jsou ty tři metry mezi zadním vchodem do domu a ateliérem v mé garáži. Tam si sednu ke stolu, a zírám na prázdný list papíru a říkám si: „Nedělal jsem právě tohle i včera?“

Když pracuji na svém umění, necítím se při tom jako Odysseus. Spíš jako Sisyfos, když tlačil balvan do kopce. Při práci si nepřipadám jako Luke Skywalker. Spíš jako Phil Connors ve filmu Na Hromnice o den více.

Pokud ho neznáte nebo potřebujete osvěžit paměť, Na Hromnice o den více je komedie z roku 1993, ve které Bill Murray coby moderátor počasí Phil Connors uvízne v časové smyčce, takže se každé ráno probouzí do 2. února ve městě Punxsutawney v Pensylvánii, domově proslulého sviště Phila. Ten dokáže předpovědět, jestli bude následujících šest týdnů zima, podle toho, zda vidí nebo nevidí svůj stín. Moderátor Phil Punxsutawney nesnáší, takže se pro něj stane jakýmsi očistcem. Vyzkouší snad všechno, ale nedaří se mu odjet z města ani z 2. února. Zima je pro Phila nekonečná. Ať dělá, co dělá, každý den se budí ve stejné posteli do stejného dne.

Ve chvíli čirého zoufalství se Phil obrátí na partu ožralů na baru v kuželkárně a zeptá se jich: „Co byste dělali, kdybyste uvízli na místě, odkud není úniku, každý den byl stejný jako ten předchozí a nezáleželo na ničem, co uděláte?“

Phil musí na tuto otázku odpovědět, aby se zápletka filmu pohnula dál, ale na stejnou otázku musíme odpovědět i my, aby se pohnula zápletka našeho života.

Myslím, že to, jak zodpovíte tuto otázku, je vaše umění.

Nejsem první, kdo tvrdí, že Na Hromnice o den více je alegorií života s velkým A. Režisér a scenárista tohoto filmu Harold Ramis vzpomínal, že dostal nespočet dopisů od kněžích, rabínů a mnichů, kteří velebili jeho duchovní poselství a spojovali ho každý se svým náboženstvím. Já si ale myslím, že tento film je obzvlášť relevantní pro lidi, kteří se chtějí věnovat tvůrčí práci.

Proč si to myslím? Protože tvůrčí život není lineární. Není to rovná čára z bodu A do bodu B. Je to spíš smyčka nebo spirála, na které se stále znovu vracíte na startovní čáru. Pokaždé, když něco dokončíte. Nezáleží na tom, jak moc se vám to podaří nebo jak velkého úspěchu dosáhnete, stejně nikdy tak úplně nedorazíte do cíle. Pro kreativního člověka kromě smrti neexistuje žádná cílová čára nebo odchod do důchodu. „Dokonce i tehdy, když dosáhnete velikosti,“ píše hudebník Ian Svenonius, „ti nejnepatrnější z kritiků se stejně zeptají: ‚A co dál?‘ “

Skutečně plodní umělci, které znám, mají na tuto otázku vždy odpověď, protože se dopracovali ke každodenní praxi, tedy k opakovatelným postupům tvorby, které je izolují od úspěchů, neúspěchů a ostatního chaosu vnějšího světa. Všichni přišli na to, čím chtějí trávit svůj čas, a tomu se věnují každý den, ať se děje cokoli. Ať už se jejich poslední výtvor setkal s celosvětovým zavržením, lhostejností, nebo s uznáním, vědí, že další den zase vstanou a budou pracovat.

Máme nad svými životy tak málo kontroly. Jedinou věcí, kterou můžeme opravdu ovlivnit, je to, čím naplníme své dny. Na čem pracujeme a jak na tom pracujeme. Možná se vám to zdá přehnané, ale já vážně věřím, že chcete-li tvořit umění, to nejlepší, co můžete udělat, je předstírat, že jste Phil v Na Hromnice o den více. Včerejšek je za vámi, zítřek možná nikdy nepřijde, takže je tu jen dnešek a to, jak s ním naložíte.

„Jeden den vydrží bojovat každý,“ stojí v jedné pasáži z knihy zamyšlení pro abstinující alkoholiky Twenty-Four Hours a Day (Dvacet čtyři hodin denně) od Richmonda Walkera. „Teprve když sečteme tíhu těch dvou nesnesitelných věčností, včerejška a zítřka, začneme se pod ní hroutit. Dnešek není tím, co nás dohání k šílenství. To až pocity lítosti a hořkosti nad něčím, co se stalo včera, nebo strach z něčeho, co může přinést zítřek. Proto se snažme dělat, co je v našich silách, a žít dny jeden po druhém.“

Na cestě tvoření vás nečeká vavřínový věnec triumfujícího hrdiny ani pohádkový konec. Skutečná cesta tvoření je ta, na které se každé ráno budíte jako Phil, který má zase další práci.

„Jak trávíme naše dny, tak samozřejmě trávíme celý život.“

— Annie Dillardová

Stanovte si denní rutinu

„Spoléhat se na řemeslo a rutinu je mnohem míň sexy než být umělecký génius. Ale je to excelentní strategie, jak se vyhnout zešílení.“

— Christoph Niemann

Budete mít dny dobré i dny špatné. Dny, kdy se budete cítit inspirováni, a dny, kdy budete chtít skočit z okna. (A taky dny, u kterých nedokážete určit, do které z těchto skupin vlastně patří.)

Denní rutina vás dostane skrz každý den a pomůže vám z něj vytěžit maximum. „Program chrání před chaosem a rozmary,“ píše Annie Dillardová. „Je to síť na chytání dnů.“ Když nevíte, co dál, vaše rutina vám to poví.

„Kocoviny si plánuji rok dopředu.“

— John Waters

Pište si seznamy

— Mary Roachová

— Tom Sachs

— Ralph Waldo Emerson

Každý den zakončete a pak se s ním rozlučte

„Každý den je nová šance. Nepřestávej makat a možná něco přijde.“

— Harvey Pekar