Tim Ferriss

NÁSTROJE TITÁNŮ

Návyky a taktiky výjimečných osobností, miliardářů a světových ikon

Copyright © 2017 by Timothy Ferriss

Illustrations © 2017 by Remie Geoffroi

All rights reserved.

TOOLS OF TITANS, TIM FERRISS, TIMOTHY FERRISS, THE 4-HOUR, THE 4-HOUR WORKWEEK, THE 4-HOUR BODY, THE 4-HOUR CHEF, SLOW-CARB DIET, OTK, and 5-BULLET FRIDAY are trademarks or registered trademarks, all under license. All rights reserved.

Published by special arrangement with Houghton Mifflin Harcourt Company.

Podle anglického originálu Tools of Titans: The Tactics, Routines, and Habits of Billionaires, Icons, and World-Class Performers vydalo v edici Hvězdy nakladatelství Jan Melvil Publishing v Brně roku 2017. Žádná část této knihy nesmí být nijak použita či reprodukována bez písemného svolení, s výjimkou případů krátkých citací jako součásti kritických článků a recenzí.

Překlad Jaromír Vicari, Kateřina Ešnerová

Odpovědné redaktorky Vladimíra Válková, Veronika Kůrková

Šéfredaktor Marek Vlha

Redakční spolupráce Tomáš Baránek, Vít Šebor, Pavel Jonák

Grafická úprava a obálka Rachel Newborn, Melissa Lotfy, David Dvořák

Sazba David Dvořák, Jaroslav Vlček

Jazyková korektura Vilém Kmuníček

Ekniha Roman Kříž

Jan Melvil Publishing, s. r. o.

Melvil.cz | Mít vše hotovo.cz

[Ohodnoťte knihu prosím zde: www.melvil.cz/kniha-nastroje-titanu]

[Pochvaly pište na libisemi@melvil.cz]

[Errata hlaste na melvil.cz/erratum]

Sdílejte s hashtagem #nastrojetitanu

© Jan Melvil Publishing, 2017, 2018

ISBN 978-80-7555-040-8

ZŘEKNUTÍ SE PRÁVNÍ ODPOVĚDNOSTI VYDAVATELE

Tato kniha prezentuje široké spektrum názorů na nejrůznější témata související se zdravím a životní pohodou včetně určitých procedur a postupů, které mohou být bez lékařského dohledu riskantní nebo nelegální. Tyto přístupy odrážejí výzkumy a názory autora nebo osobností pojednávaných v knize. Uváděné myšlenky ovšem není možné považovat za náhradu péče odborně vzdělaného praktického lékaře. Jakoukoli dietu, užívání léků nebo tréninkový režim konzultujte se svým praktickým lékařem. Autor a vydavatel se zříkají odpovědnosti za jakékoli nepříznivé účinky přímo nebo nepřímo vyplývající z informací obsažených v této knize.

I přes veškerou snahu redakce českého vydání a spolupráci s odborníky se nepodařilo všechna data, výzkumy a teorie předkládané autorem knihy ověřit. Upozorňujeme, že americký trh se oproti českému výrazně liší, a to zejména v oblasti potravinových doplňků, léčiv a dalších preparátů. Interpretace některých fyziologických principů v této knize je pouze názorem autora knihy a cílem redakce českého vydání není autorovi nijak oponovat a jeho názory odborně korigovat. Kniha má sloužit především inspirativně a motivačně, proto důrazně upozorňujeme čtenáře, že všechny zásahy do životosprávy a již nasazené medikace musejí být konzultovány s lékařem. Při dodržení výše uvedených pravidel může být kniha dobrým pomocníkem.

TIMOVO ZŘEKNUTÍ SE ODPOVĚDNOSTI

Prosím vás, nedělejte žádné hlouposti a nezabijte se. Nikdo z nás by z toho neměl radost. Než začnete z této knihy cokoli zkoušet, poraďte se s doktorem, právníkem nebo specialistou na zdravý rozum.

UZNÁNÍ

Herman Hesse, přeložila Hilda Rosner, z originálu Siddhartha, ©1951, New Directions Publishing Corp. Otištěno se svolením New Directions Publishing Corp. (Česky vyšlo pod názvem: Siddhártha. Argo, 2003.) Ukázka z knihy Joy on Demand: The Art of Discovering Happiness Within, Chade-Meng Tan, © 2016 Chade-Meng Tan. Otištěno se svolením HarperCollins Publishers. Z knihy „The Power of Gone“, Shinzen Young, © 2012–2015 Shinzen Young. Otištěno se svolením Shinzen Younga, shinzen.org. Všechna práva vyhrazena. Z knihy The 22 Immutable Laws of Marketing: Violate Them at Your Own Risk!, Al Ries a Jack Trout, © 1993 Al Ries a Jack Trout. Otištěno se svolením HarperCollins Publishers. „The Canvas Strategy“ z knihy Ego is the Enemy, Ryan Holiday, © 2016 Ryan Holiday. Otištěno se svolením Portfolio, nakladatel Penguin Publishing Group, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. Ukázka z knihy Vagabonding: An Uncommon Guide to the Art of Long-Term World Travel, Rolf Potts, © 2002 Rolf Potts. Otištěno se souhlasem Villard Books, nakladatel Random House, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. Ukázka z knihy The 4-Hour Workweek: Escape 9–5, Live Anywhere, and Join the New Rich, Timothy Ferriss, © 2007, 2009 Carmenere One, LLC. Otištěno se svolením Crown Books, nakladatel Crown Publishing Group, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. (Česky vyšlo pod názvem: Čtyřhodinový pracovní týden: Nemarněte celé dny v práci, žijte kdekoli a staňte se „novým bohatým“. Jan Melvil Publishing, 2010.) Otištěno se svolením Free Press, divize Simon & Schuster, Inc., z knihy We Learn Nothing, Tim Kreider. © 2012 Tim Kreider. Všechna práva vyhrazena. Z knihy The Art of Asking: How I Learned to Stop Worrying and Let People Help, Amanda Palmer, © 2014 Amanda Palmer. Otištěno se svolením Grand Central Publishing. „The Guest House“, Rumi, přeložil Coleman Barks. Otištěno se svolením Colemana Barkse. Všechna práva vyhrazena. Ukázka z knihy Radical Acceptance: Embracing Your Life with the Heart of a Buddha, Tara Brach, © 2003 Tara Brach. Otištěno se svolením Bantam Books, nakladatel Random House, divize Penguin Random House LLC. Všechna práva vyhrazena. Otištěno se svolením Simon & Schuster, Inc. From Buck Up, Suck Up… And Come Back When You Foul Up, James Carville a Paul Begala, © 2002 James Carville a Paul Begala. Všechna práva vyhrazena.

VĚNOVÁNÍ

Především jsem vděčný vám všem, kteří jste mi „společníky na cestě“, jak by řekl James Fadiman.

Zadruhé, část autorského honoráře bude věnována těmto smysluplným organizacím:

- After-School All-Stars (afterschoolallstars.org) – díky komplexním mimoškolním programům udržuje děti v bezpečí a pomáhá jim uspět ve škole i v životě.

- DonorsChoose.org – umožňuje komukoli snadno pomoct potřebné třídě. Jejím cílem je přispět k tomu, aby všichni žáci ve Spojených státech měli potřebné prostředky pro kvalitní vzdělávání.

- Vědecký výzkum v institucích, jako je Lékařská fakulta Univerzity Johnse Hopkinse – zaměřuje se na možnosti uplatnění entheogenů při léčbě depresí, na které jiné prostředky nezabírají, úzkostí z konce života (u pacientů ve smrtelném stadiu rakoviny) a jiných vysilujících stavů.

A zatřetí všem hledajícím. Ať najdete daleko víc, než hledáte.

Třeba vám pomůže i tahle kniha.

PŘEDMLUVA

Nejsem žádný self-made man.

Pokaždé, když mluvím na nějaké byznysové konferenci anebo před vysokoškoláky, dokonce i při veřejném chatu na Redditu to ale někdo řekne.

„Guvernére / guvernátore / Arnolde / Arnie / Schwarzie / Schnitzel (podle toho, kde zrovna jsem), jaký máte coby self-made man recept na úspěch?“

Vždycky jsou zaskočení, když jim poděkuji za kompliment a řeknu: „Já se nevypracoval sám. Lidi mi hodně pomohli.“

Je pravda, že jsem vyrostl v Rakousku v domě bez vodovodu. Je pravda, že jsem se přestěhoval do Ameriky sám, jen s taškou do posilovny. A taky je pravda, že jsem pracoval jako zedník a díky investicím do nemovitostí se stal milionářem ještě předtím, než jsem v Barbaru Conanovi začal mávat mečem.

Ale není pravda, že jsem se vypracoval sám. Jako každý jsem se dostal tam, kde jsem, na ramenou obrů.

Můj život stojí na základech položených rodiči, trenéry a učiteli. Na dobrých lidech, kteří mě nechali spát na gaučích nebo v kumbálech posiloven. Na mentorech, kteří se se mnou dělili o zkušenosti a rady. A na vzorech, které mě motivovaly ze stránek časopisů (a postupem času i z osobních setkání).

Měl jsem velkou vizi a odhodlání. Ale nikam bych se nedostal, kdyby mi máma nepomáhala s domácími úkoly (a kdyby mi občas jednu nevlepila, když se mi nechtělo se učit), kdyby mi táta neříkal, ať „koukám být užitečný“, kdyby mi učitelé nevysvětlili, jak umět prodávat, a kdyby mě trenéři nenaučili základy vzpírání.

Kdyby se mi do ruky nedostal časopis s Regem Parkem na obálce a nepřečetl bych si, jak se z trojnásobného vítěze kulturistické soutěže Mr. Universe stal filmový Herkules, asi bych dodnes jódloval v rakouských Alpách. Věděl jsem, že chci z Rakouska odejít, a bylo mi jasné, že patřím do Ameriky, ale Reg rozhodně přilil olej do ohně a díky němu jsem měl najednou plán.

Joe Weider mě přivedl do Ameriky a vzal mě pod svá křídla. Pomohl mi rozvinout kariéru v kulturistice a zasvětil mě do byznysu. Lucille Ball ohromně zariskovala, když mě obsadila do mé první velké role v Hollywoodu. A v roce 2003 bych bez pomoci 4 206 284 Kaliforňanů nikdy nebyl zvolen guvernérem skvělého státu Kalifornie.

Takže jak bych mohl tvrdit, že jsem se vypracoval sám? Kdybych si osoboval titul „self-made man“, pomíjel bych každého člověka a každou radu, která mě dostala tam, kde jsem. A dělal bych mylný dojem, že člověk může všechno dokázat sám.

Já bych to nedokázal. A vy nejspíš taky ne.

Všichni potřebujeme nakopnout. Bez pomoci, rady a inspirace ostatních se nám zadrhne uvažování a uvízneme na mrtvém bodě.

Měl jsem štěstí na mentory a vzory, na které jsem narážel na každém kroku svého života. S mnoha z nich jsem měl to štěstí setkat se osobně. Od Joea Weidera po Nelsona Mandelu, od Michaila Gorbačova po Muhammada Aliho, od Andyho Warhola až po George H. W. Bushe. Nikdy jsem se nestyděl zajímat o moudrost ostatních a přilévat tak olej do svého vlastního ohně. Nejspíš jste slyšeli Timovy podcasty. (Obzvlášť by se vám mohl líbit ten s okouzlujícím kulturistou s rakouským přízvukem.) Slouží mu jako platforma zprostředkovávající zkušenosti rozmanitých osobností ze světa byznysu, zábavy a sportu. Vsadím se, že jste se od nich leccos naučili. A že jste si z nich často vzali něco, co byste nečekali.

Ať už jsou to ranní návyky, životní filozofie, tréninkový tip nebo jen motivace do všedního dne, na téhle planetě není nikdo, komu by neprospěla trocha pomoci zvenčí.

Vždycky jsem bral svět jako školu, nasával ponaučení a příběhy jako inspiraci pro svou vlastní cestu vpřed. Doufám, že to děláte stejně.

Vůbec nejhorší je myslet si, že už víte dost. Nikdy se nepřestávejte učit.

Proto jste si koupili tuhle knihu. Víte, že ať jste v životě kdekoli, přijdou chvíle, kdy budete potřebovat motivaci a pohled zvenčí. Budou okamžiky, kdy si sami nebudete vědět rady nebo vám bude scházet energie.

Nebojte se připustit, že sami na všechno nestačíte. Já na vše rozhodně sám nestačím. Tak otočte stránku a začněte se učit.

— Arnold Schwarzenegger

NA RAMENOU VELIKÁNŮ

Nejsem expert. Jsem experimentátor, zapisovatel, průvodce.

Pokud v této knize najdete něco úžasného, je to jen díky brilantním osobnostem, které mi byly učiteli, zdroji, kritiky, přispěvateli, korektory a vzory. A jestli v knize najdete nějaký trapas, je to proto, že jsem buď nedal na jejich radu, nebo rovnou udělal chybu.

I když jsem dlužníkem stovkám lidí, rád bych tady poděkoval mnoha hostům, kteří se objevili v mých podcastech a na stránkách téhle knihy. V abecedním pořadí:

Scott Adams

James Altucher

Sophia Amoruso

Marc Andreessen

Sekou Andrews

Patrick Arnold

Peter Attia

Glenn Beck

Scott Belsky

Richard Betts

Mike Birbiglia

Alex Blumberg

Amelia Boone

Justin Boreta

Tara Brach

Brené Brown

Bryan Callen

Shay Carl

Dan Carlin

Ed Catmull

Margaret Cho

Paulo Coelho

Ed Cooke

Kevin Costner

Whitney Cummings

Dominic D’Agostino

Alain de Botton

Joe De Sena

Mike Del Ponte

Peter Diamandis

Tracy DiNunzio

Jack Dorsey

Stephen J. Dubner

Dan Engle

James Fadiman

Jon Favreau

Jamie Foxx

Chris Fussell

Cal Fussman

Adam Gazzaley

Malcolm Gladwell

Seth Godin

Evan Goldberg

Marc Goodman

Laird Hamilton

Sam Harris

Wim Hof

Reid Hoffman

Ryan Holiday

Chase Jarvis

Daymond John

Bryan Johnson

Sebastian Junger

Noah Kagan

Samy Kamkar

Kaskade

Sam Kass

Kevin Kelly

Brian Koppelman

Tim Kreider

Paul Levesque

Phil Libin

Will MacAskill

Brian MacKenzie

Justin Mager

Nicholas McCarthy

Gen. Stanley McChrystal

Jane McGonigal

BJ Miller

Matt Mullenweg

Casey Neistat

Jason Nemer

Edward Norton

B. J. Novak

Alexis Ohanian

Amanda Palmer

Rhonda Patrick

Caroline Paul

Martin Polanco

Charles Poliquin

Maria Popova

Rolf Potts

Naval Ravikant

Gabby Reece

Tony Robbins

Robert Rodriguez

Seth Rogen

Kevin Rose

Rick Rubin

Chris Sacca

Arnold Schwarzenegger

Ramit Sethi

Mike Shinoda

Jason Silva

Derek Sivers

Joshua Skenes

Christopher Sommer

Morgan Spurlock

Kelly Starrett

Neil Strauss

Cheryl Strayed

Chade-Meng Tan

Peter Thiel

Pavel Tsatsouline

Luis von Ahn

Josh Waitzkin

Eric Weinstein

Shaun White

Jocko Willink

Rainn Wilson

Chris Young

Andrew Zimmern

ČTĚTE NEJDŘÍV – JAK ZACHÁZET S TOUHLE KNÍŽKOU

„Když stojíš na hraně, vidíš věci, které ze středu nikdy nedohlédneš. Velké věci, které by tě nenapadly. Lidé na hraně je vidí jako první.“

— Kurt Vonnegut

„Rutina je u inteligentního člověka znakem ambice.“

— W. H. Auden

Jsem chorobný poznamenávač.

Mám zaznamenané prakticky všechny svoje tréninky od 18 let. Zhruba 2,5 metru mi doma na policích zabírají hřbety zápisníků. Na jedno téma. A takových témat mám rozepsané desítky. Někdo by to rovnou nazval obsedantně kompulzivní poruchou a mnohým by to připadalo jako zbytečná námaha. Já mám ale jasno: Je to sbírka mých životních receptů.

Každou věc se chci naučit jen jednou a pak ji pořád používat.

Například řekněme, že bych narazil na svou fotku z 5. června 2007 a řekl si, že chci znovu vypadat přesně jako tehdy. Nebyl by to problém. Oprášil bych svazek z roku 2007, podíval se na zaznamenaná cvičení a jídelníček z osmi týdnů předcházejících 5. červnu, přesně se záznamů držel a nakonec vypadal téměř stejně jako moje mladší já (až na ty vlasy). Ne vždycky to jde tak snadno, ale docela často ano.

Tato kniha je stejně jako moje ostatní knížky souhrnem receptů na vysoký výkon nashromážděných pro vlastní potřebu. Je tu ale jeden velký rozdíl – tuhle knihu jsem nikdy neplánoval vydat.

Tyhle řádky píšu v pařížské kavárně s výhledem na Lucemburskou zahradu, kousek od Rue Saint-Jacques. Rue Saint-Jacques je zřejmě nejstarší ulice v Paříži a má bohatou literární historii. Pár bloků od místa, kde zrovna sedím, žil Victor Hugo. V místech, která jsou odtud, co by kamenem dohodil, popíjela kávu Gertrude Stein a F. Scott Fitzgerald chodil do společnosti. Hemingway se tady procházel po chodnících, zatímco si v hlavě nechával uležet své knížky a v krvi víno.

Já si chtěl ve Francii dát pauzu od všeho. Žádné sociální sítě, žádné e-maily, žádné společenské povinnosti, žádné dané plány… kromě jednoho projektu. Vyčlenil jsem si měsíc, abych si prošel všechna ponaučení, co jsem si vzal od téměř dvou set osobností světového formátu, se kterými jsem udělal rozhovory ve svém podcastu Tim Ferriss Show. Ten mimochodem nedávno překročil sto milionů stažení. Mezi mými hosty byli šachoví géniové, filmové hvězdy, čtyřhvězdičkoví generálové, profesionální sportovci i manažeři investičních fondů. Každý pes jiná ves.

S několika z nich jsem od té doby spolupracoval na obchodních a uměleckých projektech včetně investic a nezávislého filmu. Přitom jsem vstřebal hodně jejich zkušeností i mimo naše nahrané rozhovory, ať už při společných trénincích, ovíněném jamování, textovkových konverzacích, večeřích nebo nočních telefonátech. V každém případě jsem je poznal daleko líp než z povrchních titulků v médiích.

Díky jejich lekcím, které se mi podařilo udržet v paměti, se můj život zlepšil ve všech ohledech. A to byla jen špička ledovce. Většina klenotů pořád vězela na tisících stran přepisů a ručně načmáraných poznámek. Víc než po čemkoli jiném jsem toužil po příležitosti to všechno vydestilovat do podoby praktické příručky.

Proto jsem si vyhradil celý měsíc na důkladnou revizi (upřímně řečeno i na pain au chocolat), abych dal dohromady ultimátní taháky pro sebe samotného.

Měl to být zápisník, který obsáhne všechny zápisníky. Něco, co by mi dokázalo pomoct za pár minut, ale dalo by se číst celý život.

To byl přinejmenším vznešený cíl a vůbec jsem neměl jasno, jaký bude výsledek. Během prvních týdnů práce moje zkušenost předčila veškerá očekávání. Ať jsem se nacházel v jakékoli situaci, vždycky mi něco z téhle knížky pomohlo. Teď když se na něčem zaseknu, cítím se bezvýchodně, jsem zoufalý, vzteklý, rozpolcený nebo prostě nemám jasno, jako první si nad silným kafem začnu listovat těmito stránkami. Prozatím jsem vždy potřebný recept našel během dvaceti minut pročítání rad svých přátel, kteří se odteď stanou i vašimi přáteli. Potřebujete se ujistit, že na něco jdete správně? Tady se vám dostane poplácání po ramenou. Nechat si něco bez servítku vytmavit? Spousta lidí v téhle knize se vůbec nerozpakuje. Potřebujete od někoho vysvětlit, proč jsou vaše obavy nepodložené nebo vaše výmluvy jen kecy? Tady to máte.

Najdete zde spoustu silných citátů, ale tahle kniha je daleko víc než jejich kompilace. Jde o sadu nástrojů pro změnu vašeho života.

Existuje spousta knih rozhovorů. Tahle je jiná, protože sám sebe nepokládám za skutečného autora rozhovorů. Vnímám sám sebe jako experimentátora. Když si něco nemůžu vyzkoušet nebo replikovat výsledky v chaotické realitě každodenního života, nezajímá mě to. Všechno na těchto stránkách jsem nějakým způsobem prověřil, prozkoumal a aplikoval na svůj vlastní život. Použil jsem desítky zde uvedených taktik a strategií při jednáních, kde šlo o hodně, v prostředích s vysokou mírou rizika nebo ve velkých obchodních transakcích. Tato ponaučení mi vydělala miliony dolarů a ušetřila roky marného snažení a frustrací. Taktiky i strategie fungují, když je potřebujete nejvíc.

Praktické uplatnění některých rad je vidět na první pohled, zatímco jiné postřehy jsou rafinovanější a pořádně vám dojdou až po pár týdnech, ve sprše nebo před usnutím.

Mnohé z těchto jednořádkových replik vás naučí to, na co byste jinak potřebovali obsáhlé svazky. Některé shrnují mistrovství v celém oboru do jediné věty. Jak by řekl Josh Waitzkin, šachový génius a inspirace filmu Nevinné tahy (Searching for Bobby Fischer), tyhle jednohubky představují způsob, jak se „z mikra naučit makro“. Proces skládání takových dílků mi hodně odhalil. Kdybych si myslel, že jsem „už zahlédl Matrix“, byl bych vedle nebo bych z něj zahlédl jen 10 procent. Přitom i těch 10 procent – „ostrůvky“ poznámek s postřehy od jednotlivých mentorů – už změnilo můj život a pomohlo mi zdesetinásobit vlastní výsledky. Když jsem si ale soustředěně procházel myšlenky více než stovky osobností, velmi rychle to začalo být hodně zajímavé. Pro filmové fanoušky mezi vámi by to bylo něco jako závěr Šestého smyslu nebo Obvyklých podezřelých: „Ta klika červených dveří! Ten hrnek Kobayashi! Jak jsem si toho mohl nevšimnout! Celou dobu jsem to měl před očima!“

Abych vám pomohl vidět totéž, snažil jsem se provázat knihu určitými vzorci a upozornit na místa, kde se zvyklosti, přesvědčení a doporučení různých hostů doplňují.

Výsledná mozaika je daleko víc než součet dílků.

ČÍM JSOU TIHLE LIDÉ JINÍ?

„Posuzujte člověka podle jeho otázek spíš než odpovědí.“

— Pierre-Marc-Gaston

Světově známé osobnosti nemají žádné superschopnosti.

Pravidla, která si samy vytvořily, jim umožňují ohýbat skutečnost do té míry, že to tak může vypadat, ale když se to mohli naučit oni, můžete se to naučit i vy. Jejich „pravidla“ často bývají neobvyklé návyky a širší otázky.

V překvapivě velkém počtu případů je síla v absurditě. Čím absurdnější a „nemožnější“ otázka, tím hlubší odpověď. Vezměte si například otázku, kterou sériový miliardář Peter Thiel s oblibou klade sám sobě i ostatním:

„Když máte desetiletý plán, jak se někam dostat, měli byste se ptát: Proč to nedokážu za 6 měsíců?“

Pro ilustraci bych tvrzení mohl přeformulovat takhle:

„Co bych v příštích šesti měsících mohl udělat pro dosažení svých desetiletých cílů, kdybych měl u hlavy pistoli?“

Ale ne tak zhurta. Očekávám, že se nad tím teď na deset vteřin zamyslíte a pak za pár měsíců uskutečníte své plány na deset let? To rozhodně ne. Ale očekávám, že vám tahle otázka produktivně nabourá uvažování. Jako když se z kukly vyklube motýl s novými schopnostmi. „Normální“ zažité systémy, osvojená sociální pravidla, standardní konstrukce – nic z toho při zodpovídání podobných otázek nefunguje. Tyhle otázky vás nutí překročit domnělá omezení, jako když se had svlékne z kůže. Přitom si uvědomíte, že jste se na skutečnost vlastně vždycky mohli dívat z vlastního úhlu pohledu. Chce to jen cvik.

Doporučoval bych vám strávit pár chvil nad otázkami, které vám v téhle knize budou připadat nejtrapnější. Třicet minut psaní metodou proudu vědomí do deníku vám může změnit život.

A navíc, i když je svět zlatý důl, musíte se začít přehrabovat ostatním lidem v hlavách, abyste odkryli poklady. Otázky jsou vaším krumpáčem a konkurenční výhodou. Tahle kniha vám poskytne arzenál, abyste měli z čeho vybírat.

PROSTŘEDKY NA ZVYŠOVÁNÍ VÝKONU

Když jsem si všechny materiály ke knize organizoval sám pro sebe, nechtěl jsem vytvořit svazující 37krokový program.

Chtěl jsem ovoce na dosah ruky s okamžitými výsledky. Jednohubková pravidla na těchto stránkách můžete brát jako přípravky na zvyšování výkonu. Dají se začlenit do jakéhokoli tréninkového plánu (různých kariér, osobních preferencí, jedinečných oblastí zodpovědnosti) jako benzin do ohně pokroku.

Desetinásobné výsledky naštěstí ne vždycky vyžadují desetinásobné úsilí. Velké změny můžou mít podobu drobností. Abyste výrazně změnili svůj život, nemusíte hned běžet závod na sto mil, získat PhD nebo obrátit vše úplně naruby. Jsou to konzistentně vykonávané drobnosti, ze kterých se stanou velké věci (například „červený tým“ jednou za čtvrt roku, řízené meditace podle Taryho Bracha, strategické půsty nebo ketony atd.).

„Nástroj“ je v téhle knize chápán jako dost široký pojem. Mezi nástroje patří návyky, knihy, běžná samomluva, doplňky, oblíbené otázky a spousta dalších věcí.

CO MAJÍ SPOLEČNÉHO?

V téhle knize budete pochopitelně hledat návyky a doporučení. Tady je pár více nebo méně zvláštních vzorců:

- Více než 80 procent osobností, se kterými jsem vedl rozhovory, praktikuje nějakou formu každodenní meditace.

- Překvapivě hodně mužů (nikoli žen) nad 45 let vůbec nesnídá nebo snídá jen velmi skromně (například Laird Hamilton; Malcolm Gladwell; Generál Stanley McChrystal).

- Hodně z nich má ve zvyku se před spaním zchladit podložkou ChiliPad.

- Nadšeně mluví kromě jiného o knížkách Sapiens – Od zvířete k božskému jedinci, Poor Charlie’s Almanack (Almanach chudého Charlieho), Zbraně vlivu a Člověk hledá smysl.

- Mnoho z nich má ve zvyku pouštět si na podporu soustředění jednu písničku stále dokola.

- Téměř každý má za sebou nějaké vlastní projekty, které realizoval ve volném čase a na své vlastní náklady a pak je nabídl potenciálním kupcům.

- Přesvědčení, že „neúspěch není trvalý“ (viz Robert Rodriguez).

- Téměř každému hostovi se podařilo udělat z evidentních „slabostí“ obrovskou konkurenční výhodu (viz Arnold Schwarzenegger).

Samozřejmě vám pomůžu najít si spojnici mezi jednotlivými detaily, ale v tom není ani polovina hodnoty téhle knížky. Některé triky, které jsou pro člověka největším povzbuzením, najdete u outsiderů. Snažte se najít černou ovci, s níž vás pojí osobní zvláštnosti. Věnujte pozornost netradičním cestám, třeba příběhu Shaye Carla, který se z manuálního pracovníka přes hvězdu YouTube vypracoval až na spoluzakladatele startupu prodaného skoro za miliardu dolarů. Jediná konzistence je v rozmanitosti. Jak by řekl programátor: „To není chyba. To je vlastnost!“

Bez obav si půjčujte, hledejte neobvyklé kombinace a vytvořte si svůj vlastní jedinečný plán.

TAHLE KNIHA JE JAKO ŠVÉDSKÝ STŮL – TAKHLE SI Z NÍ VEZMETE NEJVÍC

PRAVIDLO Č. 1: VOLNĚ PŘESKAKUJTE.

Beze všeho přeskočte kapitoly, co vás nechytí. Číst tuhle knihu by měla být zábava, měla by vám připomínat švédský stůl. Do ničeho se nenuťte. Když nesnášíte krevety, tak je prostě nejezte. Berte ji jako průvodce, v němž si můžete vybrat vlastní dobrodružství. Přesně tak jsem ji totiž napsal. Jde mi o to, aby se každému čtenáři líbilo 50 procent knihy, byl nadšený z 25 procent a nikdy nezapomněl 10 procent. Ovšem každý z milionů posluchačů mého podcastu a desítek korektorů téhle knihy má těch 50/25/10 procent rozložených úplně jinak. To mi vyrazilo dech.

Dokonce jsem několik hostů z knihy (lidí, kteří jsou ve svém oboru nejlepší) nechal přečíst stejný profil a pak se jich zeptal: „Kterých 10 procent byste rozhodně nechal a kterých 10 procent byste určitě vyhodil?“ Nezřídka těch 10 procent, co by jeden člověk „rozhodně nechal“, bylo přesně těch 10 procent, co by jiný „určitě vyhodil“! Každému sedí něco jiného. Počítám s tím, že toho hodně přeskočíte. Čtěte jen to, co vás baví.

PRAVIDLO Č. 2: PŘESKAKUJTE, ALE DĚLEJTE TO S ROZUMEM.

Přitom se ovšem snažte vnímat, co všechno jste přeskočili. Třeba si udělejte malou tečku do rohu stránky nebo si zvýrazněte nadpis.

Co když právě přeskakování a nesprávné vnímání určitých témat nebo otázek vytvořilo ve vašem životě slepé uličky, bariéry a nevyřešené problémy? V mém případně to rozhodně platilo.

Pokud se rozhodnete některou stránku přeskočit, poznačte si ji, později se na ni v určitém okamžiku vraťte a zeptejte se sami sebe: „Proč jsem tohle nechtěl číst?“ Uráží vás to? Připadá vám to pod vaši úroveň? Je to příliš složité? A došli jste k tomuto závěru vlastním uvažováním, nebo je to odraz předsudků zděděných po rodičích nebo někom jiném? Velmi často „naše“ přesvědčení není až tak úplně naše.

Díky takovému přístupu sami sebe vytváříte, místo abyste se snažili sami sebe objevit. I to druhé má svou hodnotu, ale odehrálo se převážně v minulém čase. Takové objevování je jako pohled do zpětného zrcátka. Abyste se dostali tam, kam chcete, musíte se dívat před sebe.

PAMATUJTE NA DVA PRINCIPY

Nedávno jsem byl se studenty tvůrčího psaní z pařížské Americké akademie na pikniku na náměstí Louise Aragona, což je stinné zákoutí u řeky Seiny. Jedna dívka mě si vzala stranou a zeptala se, jaké stěžejní sdělení se snažím touhle knihou vyjádřit. O pár vteřin později nás zase vtáhli do hloučku, když jeden po druhém mluvili o klikatých cestách, které je na akci ten den dovedly. Téměř každý se chtěl do Paříže vypravit už celé roky, v některých případech i 30 nebo 40 let, ale předpokládal, že je to nemožné.

Zatímco jsem je poslouchal, načmáral jsem na kus papíru svou odpověď na dívčinu otázku. V téhle knize chci doopravdy sdělit tohle:

1

Úspěch, ať ho definujete jakkoli, je dosažitelný tak, že si osvojíte ta správná, praxí ověřená přesvědčení a zvyklosti. Někdo jiný už si prošel vaší verzí „úspěchu“ a mnozí často udělali něco podobného. Můžete ale namítnout: „Jenže co když se na něco chystáte jako úplně první, třeba na kolonizaci Marsu?“ I na to existují recepty. Podívejte se na budování impérií jiného druhu, třeba na největší rozhodnutí v životě Roberta Mosese (přečtěte si The Power Broker [Makléř moci]) nebo si jednoduše najděte někoho, kdo dokázal tak velké věci, že byly svého času pokládány za nemožné (například Walt Disney). Kus jejich DNA si můžete půjčit.

2

Téměř všichni superhrdinové, na které si vzpomenete (vzory, ikony, titáni, miliardáři), jsou chodící nedostatky a vady, kterým se podařilo zúročit jednu nebo dvě silné stránky. Lidé jsou nedokonalá stvoření. Člověk uspěje ne proto, že nemá žádné nedostatky, ale proto, že najde své jedinečné silné stránky a na těch postaví své zvyklosti. Aby to bylo zcela zřejmé, záměrně jsem do knihy zahrnul dvě části (stránky 191 a 606), u kterých si budete říkat: „Páni, ten Tim Ferriss je ale neuvěřitelný nepořádník. Má bordel i v sobě. Jak může vůbec něco dotáhnout do konce?“ Každý vedl bitvy, o nichž nic nevíte. Ani hrdinové téhle knihy na tom nejsou jinak. Každý bojuje. Tím se můžete utěšovat.

PÁR DŮLEŽITÝCH POZNÁMEK K FORMĚ

STRUKTURA

Knihu tvoří tři části: Zdraví, Bohatí a Moudří. Mezi jednotlivými částmi se samozřejmě spousta témat překrývá, protože jsou vzájemně provázaná. Trojici částí si můžete představit jako trojnožku, na níž stojí vyvážený život. Pro udržitelný úspěch nebo trvalé štěstí potřebuje člověk všechny tři. „Bohatstvím“ se v kontextu téhle knihy rozumí daleko víc než peníze, vztahuje se i na hojnost času, vztahů a dalších hodnot.

Můj původní záměr s knihami Čtyřhodinový pracovní týden (The 4-Hour Workweek), Čtyřhodinové tělo (The 4-Hour Body) a Čtyřhodinový šéfkuchař (The 4-Hour Chef) byl vytvořit trilogii tematicky postavenou na slavném citátu Benjamina Franklina: „Kdo chodí brzy spát a brzy vstává, ten je zdravý, bohatý a moudrý.“

Lidé se mě neustále ptají: „Co bys dal do Čtyřhodinového pracovního týdne, kdybys ho psal znovu? Jak bys ho doplnil?“ A to samé platí pro Čtyřhodinové tělo i Čtyřhodinového šéfkuchaře. Nástroje titánů obsahují většinu odpovědí pro všechny tři knihy.

PRODLOUŽENÉ CITÁTY

Než jsem začal psát tuhle knihu, zavolal jsem Masonu Curreymu, autorovi knihy Daily Rituals (Každodenní zvyky) popisující rituály 161 tvůrčích osobností, mezi nimiž jsou třeba Franz Kafka nebo Pablo Picasso. Zeptal jsem se ho, jaká nejlepší rozhodnutí v souvislosti se svou knížkou udělal. Mason odpověděl: „Nechal jsem co nejvíc zaznít hlas profilovaných osobností. To byla zřejmě jedna z nejlepších a nejsprávnějších věcí. Nejzajímavější často nebyly ani tak detaily jejich rutiny nebo zvyklostí jako to, jak o nich mluvili.“

Jedná se o důležitý postřeh a zároveň důvod, proč většina „knih citátů“ nemá žádný reálný dopad.

Vezměte si například bonmot Jamieho Foxxe: „Co je na druhé straně strachu? Nic.“ Snadno si ho zapamatujete a uhodnete jeho hluboký význam. Přesto bych si vsadil, že ho do týdne zapomenete. Ale co kdybych doplnil Jamieho vlastní vysvětlení, proč právě touhle maximou buduje ve svých dětech sebevědomí? Nebylo by to daleko pádnější? Kontext a vyjádření vlastními slovy vás naučí UVAŽOVAT jako světoznámá osobnost, ne jenom papouškovat citáty. To je klíčová meta-dovednost, o niž usilujeme. Proto vás čeká hodně prodloužených citací a příběhů.

Některé řádky jsem zvýraznil tučně. Je to moje zdůraznění, nikoli autorovo.

Jak číst citáty – mikroměřítko

… = Vynechaná část dialogu.

[slova v závorkách] = Další informace, které nebyly součástí rozhovoru, ale mohou být důležité k pochopení toho, o čem byla řeč, případně jde o související informace nebo moje doporučení.

Jak číst citáty – makroměřítko

Jeden z hostů mého podcastu (mimochodem jeden z nejchytřejších lidí, co znám) byl naprosto šokovaný, když jsem mu ukázal surový přepis rozhovoru. „Páni,“ povzdychl si. „Myslím si o sobě, že jsem jakž takž chytrý, ale minulý, přítomný a budoucí čas používám, jako by mezi nimi nebyl vůbec žádný rozdíl. Takže mluvím jako totální pako.“

Přepisy jsou nemilosrdné. Četl jsem svoje vlastní, takže vím, jaká je to hrůza.

V zápalu vyprávění odsouváme gramatiku na vedlejší kolej a místo ní nastupují falešné začátky a útržky vět. Všichni začínáme neúnosné množství vět slůvky „a“ nebo „takže“. O slovech „vlastně“, „v podstatě“ a „prostě“ ani nemluvě. Řečnické kostrbatosti a výplňková slova, která se v rozhovoru ztratí, čtenáře na tištěné stránce praští do očí.

Proto je třeba citace v některých případech zredigovat, aby byly srozumitelnější a stručnější. Je to taková drobná laskavost vůči citovaným hostům i čtenářům. Snažil jsem se zachovat ducha a pointu citací a přitom dosáhnout toho, aby byly co nejelegantnější a nejčtivější. Někdy je nechávám rozvolněné, abych zachoval kinetickou energii a emoce okamžiku. Jindy jsem trochu obrousil hrany včetně mého vlastního koktání.

Pokud se vám cokoli bude zdát hloupé nebo podivné, berte to tak, že je to moje chyba. Každý v téhle knize je ohromný a já se snažil udělat vše, co jsem mohl, aby to bylo vidět.

VZORCE

Pokud spolu doporučení nebo životní filozofie různých hostů vzájemně souvisejí, uvádím to v závorkách. Například když Jane Doe vypráví příběh o navyšování cen, doplním „(viz Marc Andreessen)“, protože jeho odpověď na otázku „Kdybyste mohl mít billboard kdekoli, co byste na něj dal?“ byla „Zvedněte ceny.“ A podrobně vysvětluje proč.

VTIP!

Humorem v knize nešetřím. Zaprvé když jsme pořád vážní, unavíme se dřív, než se dostaneme k něčemu pořádnému. A zadruhé kdyby tahle knížka byla jen o drsném pohledu bez úsměvu, jen o produktivitě bez škádlení, nic z ní by vám neutkvělo v mysli. Souhlasím s Tonym Robbinsem, že informace bez emocí v člověku nezůstanou.

Chcete-li k tomuto tvrzení hlubší vědecké poznatky, vyhledejte si „von Restorffův efekt“ a „efekt prvenství a novosti“. V každém případě jsem ale tuhle knížku záměrně postavil tak, abyste si z ní odnesli co nejvíc. A tím se dostávám k poslednímu bodu…

DUCHOVNÍ ZVÍŘATA

Ano, duchovní zvířata. Pro fotografie v téhle knížce nebyl prostor, ale nějaké ilustrace jsem tu chtěl mít, aby vás čtení bavilo. Už to vypadalo docela beznadějně, ale pak jsem si po pár skleničkách vína vzpomněl, že se jeden z mých hostů, Alexis Ohanian s oblibou ptá lidí, se kterými vede pracovní pohovory, co pokládají za své duchovní zvíře. Heuréka! Proto u každého, kdo přistoupil na mou hru, najdete miniaturu jeho duchovního zvířete. A proč jsem z toho tak nadšený? Desítky lidí vzaly tuhle otázku opravdu vážně. A vyplynula z ní nekonečná vysvětlování, emoční změny nálad nebo Vennovy diagramy. Zahltili mě otázkami. „Je přijatelný mytologický tvor?“ „Nemohla bych být radši rostlina?“ Bohužel se mi nepodařilo do termínu vydání sehnat všechny obrázky, takže jsou kresby v knize rozptýlené spíš nahodile. V knize plné praktických rad je můžete brát jako malé ostrůvky absurdity. Pro mé hosty to byla zábava.

TEMATICKÝ OBSAH A KAPITOLY TIMA FERRISSE

V každé části knihy je několik tematických kapitol, které napsali hosté nebo jsem autorem já sám. Jejich účelem je rozvinout zásadní principy a nástroje zmíněné několika lidmi.

WEBOVÉ ADRESY, STRÁNKY A SOCIÁLNÍ MÉDIA

Většinu webových adres jsem vypustil, protože neaktuální URL jsou akorát k vzteku. Téměř u všech zmiňovaných témat jsem zvolil slova tak, abyste je snadno našli na Googlu nebo Amazonu.

Všechny celé epizody podcastu se dají najít na fourhourworkweek.com/podcast. Stačí vyhledat jméno hosta a vyskočí vám celá zvuková nahrávka, kompletní poznámky k pořadu, odkazy a související zdroje.

V profilu téměř každého hosta uvádím, kde ho nejlépe zastihnete na sociálních médiích: TW = Twitter, FB = Facebook, IG = Instagram, SC = Snapchat a LI = LinkedIn.

TŘI NÁSTROJE, KTERÉ JSOU PŘEDPOKLADEM PRO VŠECHNO OSTATNÍ

Mnozí z mých hostů doporučují novelu Siddhártha od Hermanna Hesseho. Je v ní jedno velmi konkrétní poučení, které mi Naval Ravikant několikrát zdůraznil při našich dlouhých procházkách s kávou v ruce. Její protagonista, mnich Siddhártha vypadající jako žebrák, přijde do města a zamiluje se do známé kurtizány jménem Kamala. Usiluje o její přízeň a ona se ptá: „Co máš?“ Jeden známý obchodník se ho podobně ptá: „Co můžeš dát z toho, co ses naučil?“ Jeho odpověď je v obou případech stejná, proto si tady můžete přečíst druhý zmiňovaný příběh. Siddhártha nakonec dostane všechno, co chce.

OBCHODNÍK: „Pokud jsi bez majetku, co můžeš dát?“

SIDDHÁRTHA: „Každý dává to, co má. Voják dává sílu, obchodník zboží, učitel lekce, farmář rýži, rybář ryby.“

OBCHODNÍK: „Výborně. A co můžeš dát ty? Co můžeš dát z toho, co ses naučil?“

SIDDHÁRTHA: „Umím přemýšlet, umím si počkat a umím se postit.“

OBCHODNÍK: „To je všechno?“

SIDDHÁRTHA: „To je asi všechno.“

OBCHODNÍK: „A k čemu to je? Třeba postění, k čemu je dobré?“

SIDDHÁRTHA: „Je ohromně hodnotné, pane. Když člověk nemá co jíst, je nejchytřejší držet půst. Kdyby se například Siddhártha nenaučil postit, musel by dnes hledat nějakou práci, ať už u tebe nebo jinde. Hlad by ho donutil. Ale Siddhártha může v klidu čekat. Není netrpělivý ani v nouzi, dokáže hlad dlouho odvracet a smát se mu.“ (V překladu Miloše Černého z roku 1967; pozn. překl.)

Často o Siddhárthových odpovědích přemýšlím, a to v následujícím smyslu:

„Umím přemýšlet.“ Mít správná pravidla pro rozhodování a správné otázky, které můžete klást sami sobě a ostatním.

„Umím si počkat.“ Být schopný dlouhodobě plánovat, hrát dlouhou hru a nevynakládat zdroje marně.

„Umím se postit.“ Umět překonat obtíže a neštěstí. Naučit se být mimořádně odolný a mít vysokou toleranci bolesti.

Tahle kniha vám pomůže se všemi třemi dovednostmi.

Sestavil jsem Nástroje titánů, protože jsem celý život chtěl mít takovou knihu.

Doufám, že její čtení vás bude bavit stejně, jako mě bavilo její psaní.

Pura vida,

Tim Ferriss

Paříž, Francie

(1)

ZDRAVÍ

„Když se oprostím od toho, kým jsem, stávám se tím,kým bych mohl být.“

— Lao-c’

„Není měřítkem zdraví, když je člověk dobře přizpůsobenýtěžce nemocné společnosti.“

— J. Krishnamurti

„Vítězstvím je nakonec to, když člověk lépe spí.“

— Jodie Foster

„ Nejsem nejsilnější. Nejsem nejrychlejší. Ale opravdu dobře umím snášet bolest.“

AMELIA BOONE

Amelia Boone (TW: @AMELIABOONE, AMELIABOONERACING.COM) si vysloužila přezdívku „Michael Jordan terénních překážkových běhů“ a je všeobecně považována za nejúspěšnějšího překážkového závodníka na světě. Od počátku tohoto sportu si připsala víc než 30 vítězství a 50 umístění na stupních vítězů. V roce 2012 v extrémním závodě World’s Toughest Mudder trvajícím 24 hodin (překonala 140 kilometrů a zhruba 300 překážek) skončila CELKOVĚ DRUHÁ z více než 1 000 soutěžících. 80 procent z nich byli muži. Jediný člověk, který ji porazil, skončil jen 8 minut před ní. Zvítězila na mistrovství světa ve Spartan Race a v seriálu Spartan Race Elite Point Series a je jedinou trojnásobnou vítězkou závodu World’s Toughest Mudder (2012, 2014 a 2015). Mistrovství světa v roce 2014 vyhrála 8 týdnů po operaci kolene. Amelia je také trojnásobnou finišerkou závodu Death Race, na plný úvazek pracuje jako advokátka v Applu a ve volném čase fušuje do ultraběhu (kvalifikovala se na Western States 100).

Duchovní zvíře: kapr

✷  Co byste nechala napsat na billboard?

„Nikdo ti nic nedluží.“

✷  Nejlepší nákup do 100 dolarů?

Medové obvazy Manuka. Amelia má po celých ramenou a zádech jizvy od ostnatého drátu.

✷  Jaké knížky nejčastěji doporučujete nebo dáváte jako dárek?

House of Leaves (Dům z listů) od Marka Danielewskiho: „Tuhle knížku musíte držet v ruce. Některé její části si můžete přečíst, jen když ji otočíte vzhůru nohama. Na jiných stránkách se text při čtení točí v kruhu… Její četba je smyslový zážitek.“

TIPY A TAKTIKY AMELIE

- Hydrolyzovaná želatina + prášek z cukrové řepy: Pro regeneraci pojivových tkání jsem želatinu už v minulosti konzumoval. Nikdy jsem to nevydržel dlouhodobě, protože když želatinu smícháte se studenou vodou, má konzistenci ptačího trusu. Amelia mi zachránila chuťové pohárky i klouby, když mě seznámila s hydrolyzovanou verzí Great Lakes (zelený štítek), která se snadno a dobře rozpouští. Když do ní přidáte lžíci řepového prášku (třeba BeetElite), přerazíte případnou pachuť kravských kopyt a hned je to úplně jiná liga. Amelia užívá BeetElite před závody i před tréninky pro jeho vytrvalostní přínosy, ale já jdu ještě dál: Když mám choutky na sladké, dělám z něj kyselé, nízkosacharidové gumové medvídky.

- RumbleRoller: Jako byste zkřížili pěnový válec s pneumatikami monster trucku. Pěnové válce mi nikdy nijak zvlášť nepomohly, ale tento mučicí nástroj měl na moje zotavení okamžitý pozitivní efekt. (Když ho použijete před spaním, bude se vám lépe spát.) Varování: Začněte zvolna. Zkusil jsem jet podle Amelie a hned napoprvé jsem si dal přes 20 minut. Druhý den jsem se cítil, jako by mě zapnuli do spacáku a pár hodin mnou mlátili o strom.

- Ježdění nohou po golfovém míčku na podlaze na protažení „hamstringů“ je rozhodně užitečnější než lakrosový míč. Radši si ale pod golfový míček dejte na podlahu ručník, abyste třeba nevystřelili oko svému psovi.

- Concept2 SkiErg na trénink při zranění ve spodní části těla. Po operaci kolene používala Amelia tento stroj k udržení kardiovaskulární vytrvalosti a při přípravě na World’s Toughest Mudder 2014, který už 8 týdnů po operaci vyhrála. Nadšeným fanouškem tohoto zařízení je i Kelly Starrett.

- Suchá jehla: Než jsem potkal Amelii, nikdy jsem o suché jehle neslyšel. „[V akupunktuře] byste jehlu neměli cítit. Při metodě suché jehly naopak vedete vpich přímo do svalového bříška a snažíte se dosáhnout záškubu svalu. Právě záškub přináší uvolnění.“ Používá se na mimořádně napjaté a příliš kontrahované svaly. Jehly se z nich na rozdíl od akupunktury vytahují. Pokud nejste masochista, nenechte si to provádět na lýtkách.

- Sauna pro vytrvalost: Amelia zjistila, že sauna zlepšuje její vytrvalost. Tento koncept potvrdilo i několik dalších sportovců včetně cyklisty Davida Zabriskieho, sedminásobného vítěze Mistrovství USA v časovce. Ten pokládá trénink v sauně za praktičtější náhradu stanů na simulaci vysoké nadmořské výšky. Při Tour de France 2005 vyhrál Dave časovku prvníetapy a stal se tak prvním Američanem, který na každé ze tří Grand Tour vyhrál nějakou etapu. Zabriskie porazil o několik vteřin Lance Armstronga, když jel průměrnou rychlostí 54,676 kilometru za hodinu (!). Saunu si teď dávám minimálně čtyřikrát týdně. Na nejlepší saunovací postupy jsem se zeptal dalšího hosta podcastu, Rhondy Patrick.

✷  Kdo vás napadne, když se řekne „úspěšný člověk“?

„Výborným příkladem sportovce, kterému se podařilo obzvlášť úspěšně přejít do světa byznysu, je Triple H. Takže Paul Levesque.“ (Viz Paul Levesque)

NÁHODNÁ FAKTA

- Amelia před závody snídá Pop-Tarts, je to její rituál.

- Její rekord nepřerušených „double-unders“ (dvojnásobného protočení švihadla pod nohama na jeden výskok) je 423, což určitě udělá dojem na všechny nadšence do CrossFitu. Není obecně známé, že ve třetí třídě byla na úrovni státu mistryní ve skákání přes švihadlo. A už jen málokdo ví to, že přestala při 423. skoku, protože se jí chtělo tak moc na záchod, až se počurala do kalhot.

- Amelia v rámci tréninku ráda běhá v dešti a chladu. A ví, že její konkurenti si to spíš odpustí. Je to příklad přístupu „těžko na cvičišti, lehko na bojišti“ pro posílení odolnosti.

- Je nadanou a cappella zpěvačkou a byla členkou skupiny Greenleafs na Washingtonově univerzitě v St. Louis.

RHONDA PERCIAVALLE PATRICK, PhD

Rhonda Perciavalle Patrick, PhD (TW/FB/IG: @FOUNDMYFITNESS, FOUNDMYFITNESS.COM) pracovala po boku význačných osobností, jako je Dr. Bruce Ames, vynálezce Amesova testu mutagenicity a 23. nejcitovanější vědec napříč *všemi* obory v letech 1973 a 1984. Dr. Patrick se taky věnuje klinickým testům, prováděla výzkum stárnutí na Salk Institute for Biological Studies a má za sebou postgraduální výzkum na St. Jude Children’s Research Hospital soustředěný na rakovinu, mitochondriální metabolismus a apoptózu. V poslední době publikovala studie o mechanismu, jakým vitamin D reguluje produkci serotoninu v mozku, nejrůznějších důsledcích, které uvedená souvislost může mít na zdraví novorozenců a dětí, a dalších souvislostech tohoto mechanismu s neuropsychiatrickými poruchami.

Duchovní zvíře: kojvlk

ZOUBKOVÁ VÍLA VÁM MŮŽE ZACHRÁNIT ŽIVOT (NEBO ŽIVOTY VAŠICH DĚTÍ)

Dr. Patrick mě seznámila s možností uložení zubů do banky kmenových buněk. Pokud si necháváte vytrhnout zuby moudrosti nebo vašim dětem vypadnou mléčné zuby (které mají obzvlášť vysokou koncentraci kmenových buněk zubní dřeně), zvažte možnost využít službu společnosti StemSave nebo National Dental Pulp Laboratory na jejich uchování pro pozdější použití. Tyto firmy pošlou vašemu dentálnímu chirurgovi soupravu pro uchování a on pak váš biologický materiál zmrazí tekutým dusíkem. Ceny se liší, ale zhruba to vychází na 625 dolarů za založení a pak 125 dolarů ročně za uložení a údržbu.

Ze zubní dřeně se později dají získat mezenchymální kmenové buňky pro léčbu vaším vlastním biologickým materiálem, která může být užitečná (například léčba kostí, chrupavek, svaloviny, cév atd.), může vám změnit život (například motorické neurony na opravu poškozené míchy) nebo vám může život zachránit (například po traumatickém poranění mozku).

HORKO JE VŠELÉK

„Hypertermické kondicionování“ (vypočtené působení tepla) pomáhá zvýšit úroveň růstového hormonu a podstatně zvyšuje vytrvalost. Minimálně čtyřikrát týdně si teď po tréninku nebo protahování dávám 20 minut v sauně vytopené zhruba na 70 až 75 °C. I kdyby to nepomohlo ničemu jinému, zřejmě to výrazně potlačuje tzv. zpožděný nástup svalové bolesti.

V souvislosti s vytrvalostí a růstovým hormonem nabízím několik postřehů Dr. Patrick:

- „Jedna studie prokázala, že 30minutový pobyt v sauně po tréninku dvakrát týdně po dobu tří týdnů prodloužil dobu, po jaké se účastníci studie dostali při běhu na hranici vyčerpání, o 32 procent proti základním hodnotám. 32procentní nárůst běžecké vytrvalosti zjištěný v této konkrétní studii doprovází 7,1procentní nárůst objemu plazmatu a 3,5procentní nárůst počtu červených krvinek.“

- „Dva 20minutové pobyty v sauně vytopené na 80 °C, přerušené 30minutovým ochlazením, zvedly úroveň růstového hormonu dvojnásobně oproti základní hodnotě. A dva 15minutové pobyty v suché sauně roztopené na 100 °C, přerušené 30minutovým ochlazením, měly za následek dokonce pětinásobné zvýšení růstového hormonu… Účinky na úroveň růstového hormonu obecně přetrvávají ještě několik hodin po pobytu v sauně.“

TF: Růstový hormon podstatně zvyšují i horké lázně. Bylo prokázáno, že sauna i horké lázně způsobují masivní uvolňování prolaktinu, který pomáhá při hojení zranění. Obvykle si dopřávám 20minutový pobyt v horké lázni nebo sauně, což je dost dlouho na to, aby se mi podstatně zvýšila tepová frekvence. Snažím se vydržet několik minut po uvolnění dynorfinu vyvolávajícím člověku dysforický pocit, takže chce ven (ovšem *nikoli* závrať nebo malátnost). Mívám ve zvyku poslouchat v horké lázni audioknihy jako Kniha hřbitova (The Graveyard Book) od Neila Gaimana, pak se 5 až 10 minut ochlazuji v ledové lázni (dávám si tak 20 kg ledu do velké lázně, abych ji zchladil zhruba na 7 stupňů). Přitom popíjím ledovou vodu. Tento cyklus opakuji dvakrát až čtyřikrát.

✷  Tři lidé, od kterých se Dr. Patrick v posledním roce učila nebo pozorně sledovala jejich činnost

Dr. Bruce Ames, Dr. Satchin Panda (profesor na Salk Institute v San Diegu v Kalifornii), Dr. Jennifer Doudna (profesorka biochemie a molekulární biologie na Kalifornské univerzitě v Berkeley).

„ Pokud se i ti nejlepšína světě protahují jak blázni,aby byli silní, proč to neděláte i vy?“

CHRISTOPHER SOMMER

Christopher Sommer (IG/FB: @GYMNASTICBODIES, GYMNASTICBODIES.COM) je bývalý trenér amerického národního gymnastického týmu a zakladatel tréninkového systému GymnasticBodies, který posledních 8 měsíců zkouším (ale jinak s ním nejsem spojený). Jako světoznámý trenér je Sommer proslulý tím, že ze svých svěřenců vychovává jedny z nejsilnějších a nejvýkonnějších sportovců na světě. V průběhu své 40leté trenérské kariéry si o svých tréninkových technikách, úspěších i nezdarech vedl přesné záznamy, aby mohl z nejlepších prvků sestavit dokonalý tréninkový systém pro špičkové i začínající sportovce. Výsledkem jeho pečlivého 40letého pozorování je Gymnastický silový trénink (GST).

Duchovní zvíře: sokol

TROCHA KONTEXTU

Kombinací GST a akrojógy jsem za poslední rok úplně proměnil svoje tělo. V 39 letech jsem pružnější a pohyblivější než ve 20. Nemá velký smysl popisovat věci, které je lepší vidět na videu nebo na fotce (např. maltese, stalder press), i když ty nejdůležitější popíšu (od podkapitoly „Než někoho otočíte hlavou dolů“). S ostatním poradí Google.

O PRÁCI SE SVÝMI SLABOSTMI

„Chceš-li být nakonec jako skála, musíš začít jako kámen.“

Tohle mi trenér poprvé řekl, když jsem si stěžoval na pomalý pokrok v protahování ramen (který se projeví, když sevřete ruce s rovnými pažemi za zády a pak je bez ohýbání v pase zvednete). Když jste na pochybách, pracujte na nedostatcích, které vnímáte jako nejtrapnější. Mou největší slabostí je protažení ramen a most se zapřením v hrudní páteři (namísto vyklenutí v bedrech). Potom, co jsem se v nich za 3 až 4 týdny zlepšil o 10 procent – vypracoval jsem se ze stadia, kdy „bylo trenérovi na zvracení“, do stadia, kdy jsem „byl trenérovi k smíchu“ – úplně zmizela celá řada fyzických problémů, které mě roky trápily. Chcete-li mít představu o svých největších slabostech, nechte si udělat funkční diagnostiku pohybového aparátu. Sommer k tomu dodává: „S tím, jaké jsi dostal karty, nic nenaděláš. Je ale na tobě, abys s nimi uhrál co nejvíc.“

„PRUŽNOST“ VERSUS „POHYBLIVOST“

Sommerovo rozlišování mezi „pružností“ a „pohyblivostí“ je nejkonkrétnější a nejjasnější, jaké jsem kdy slyšel. „Pružnost“ může být pasivní, zatímco „pohyblivost“ vyžaduje, abyste uměli předvést sílu v celém rozsahu pohybu, včetně koncových poloh. Dva příklady pohyblivosti (neboli „aktivní pružnosti“) představují cvičení J-curl a pike pulse na stránkách 15 a 18. Obzvlášť jasným příkladem je pike pulse, protože toto cvičení testuje „sílu v tlaku“ v rozsahu, jakého většina lidí nebude nikdy schopna.

KONZISTENCE JE VÍC NEŽ INTENZITA

„Zpomal. Copak hoří?“ Takhle mi trenér neustále připomínal, že některé adaptace vyžadují týdny nebo měsíce konzistentního působení (viz kapitola Trenér Sommer – Jediné rozhodnutí).

Budete-li spěchat, přivodíte si zranění. V GST dochází k překvapivým skokům po dlouhých obdobích nulového pokroku. Zhruba po šesti měsících cvičení „hamstringové série“ s drobným zlepšováním jsem zdánlivě přes noc zdvojnásobil svůj maximální rozsah. Sommera to vůbec nepřekvapilo.

„Říkával jsem svým sportovcům, že jsou na světě hloupí gymnasté a staří gymnasté, ale na staré hloupé gymnasty nenarazí, protože ti jsou všichni mrtví.“

„DIETA A CVIČENÍ“ „JEZ A TRÉNUJ“

Trenér Sommer nemá rád přílišné zaměření fitnesáků na „dietu a cvičení“. Daleko produktivnější mu připadá důraz na „jídlo a trénink“. První přístup je estetický, zatímco druhý je funkční. První nemusí mít jasný cíl, ovšem ten druhý ho má vždycky.

NEZVLÁDLI ANI ROZCVIČKU!

Trenér popisuje svůj vůbec první seminář pro dospělé sportovce bez gymnastické průpravy pořádaný někdy v roce 2007:

„Stála tam samá monstra – fakt silní vzpěrači. Zkusil jsem s nimi základní plyometrická skupinová cvičení a nějaká prostná cvičení. Čím silnější sportovec, tím rychleji se sesypal – kolena, bedra, kotníky – ze školáckých věcí. Nic těžkého. Třeba se ve stoji na místě neuměli s napnutými koleny odrážet od podlahy jen silou lýtek.

„Vůbec to nešlo. Jejich svaly to neutáhly. Nic takového nikdy nedělali. Jen pro představu, jak mizerná byla jejich pohyblivost: Měli jsme naplánováno 15 minut na protažení – nic složitého nebo náročného, jen jednoduché základní protažení, aby se uvolnili na zbytek dne – a tohle protažení nám zabralo hodinu a půl. Pro ležící těla nebylo kam šlápnout. Jako bych byl ve Vietnamu nebo natáčel válečný film. Otočím se na svůj tým: ‚Co mám do háje dělat? Nezvládli ani rozcvičku. Nezvládli ani rozcvičku.‘“

PROČ MAJÍ OLYMPIONICI OBŘÍ BICEPSY

Olympijští gymnasté nemají bicepsy velké jako vlastní pas ze zvedání činek. Mají je hlavně ze cvičení s napnutými pažemi, obzvlášť z maltese na kruzích.

Jak ale proboha můžete cvičit maltese jako nováček? Používám z 50 procent kladky, abych snížil odpor vlastní váhy na polovinu, což je podobné jako Ring Thing (Power Monkey Fitness) nebo obecný „stroj snů“, oblíbenec Jasoan Nemera. Snížení odporu vlastní váhy kombinuji se „silovými pákami“, kovovými rukavicemi, které mi umožňují přichytit lana kruhů k předloktím kdekoli mezi loktem a zápěstím. Můžu tak využívat progresivní odpor od lokte až k zápěstí. Nejlepší verze jsou v současnosti k dispozici jen v Evropě.

TŘI CVIKY, NA KTERÉ BY SE MĚL ZAMĚŘIT KAŽDÝ

- J-curl.

- Protažení ramen: Vestoje zvedejte kolík činek za zády nebo vsedě na podlaze pohybujte rukama dozadu za svými boky.

- Hrudní most: Zvedněte nohy natolik, abyste cítili hlavní tíhu protažení v horní části zad a ramenou, nikoli v bedrech. Nohy můžou být tak 90 centimetrů nad podlahou. Soustřeďte se na narovnání paží (je-li to možné, i nohou), udržení správné polohy a dýchání.

ROZUMNÉ CÍLE PRO DOSPĚLÉ NEGYMNASTY

Následující cvičení spojují v jednom pohybu několik různých aspektů síly a pohyblivosti:

Začátečník: J-curl

Středně pokročilý: rozkročný vzpor na rukou (Straddle Press Handstand)[TF: dělám na tom]

Pokročilý: roznožný vzpor na rukou (Stalder Press Handstand)

NĚKDY TO PROSTĚ CHCE VIBRÁTOR

Trenér Sommer mě seznámil s ruským specializovaným lékařským masérem, který mi doporučil používat drátový (nikoli bezdrátový) model vibrátoru Hitachi Magic Wand s nejvyšší intenzitou vibrací. Takový stupeň extáze jsem ještě nezažil. Díky, Vladimíre!

Kecám. V tomhle případě ho používáme na uvolnění hypertonických svalů (tj. svalů, které jsou napjaté, i když by neměly být). Stačí vibrátor přiložit na svalové bříško (nikoli na úpony) na 20 až 30 vteřin, což při správné frekvenci bohatě stačí. Trpíte tenzními bolestmi hlavy nebo míváte zatuhlý krk? Vibrátor je skvělý na uvolnění týlních úponů v základně lebky. Varování: Hitachi Magic Wand v domě může nadělat spoustu škody – nebo užitku. Hodně štěstí při vysvětlování problému s „hypertonickými svaly“. Jak mi řekl jeden kamarád: „Moje žena má asi tentýž problém…“

SILNÝ JAKO GYMNASTA

Neobvyklá a efektivní cvičení s vlastní váhou

Ani ne za osm týdnů dodržování protokolu trenéra Sommera jsem zaznamenal neuvěřitelná zlepšení v oblastech, ve kterých jsem už nad sebou zlomil hůl.

Zkuste pár mých oblíbených cvičení a rychle si uvědomíte, že gymnasti používají svaly, o jejichž existenci jste neměli ani tušení.

QL chůze – neobvyklé rozehřátí

Trenér Sommer si tohle cvičení vypůjčil od vzpěrače Donnieho Thompsona, který mu pracovně říká „chůze po zadku“. Donnie „Super D“ Thompson jako první člověk na světě dosáhl ve vzpírání celkové hodnoty víc než 1 360 kg (bench press + mrtvý tah + dřep). QL chůze vám má pořádně procvičit hýždě a čtyřhranný sval bederní:

1. Sedněte si na podložku (nebo štěrk, jestli chcete mít zadek jako karbanátek). Nohy natáhněte před sebe, kotníky se mohou dotýkat nebo mohou být mírně od sebe a záda by měla být rovná. Já držím nohy u sebe. Tuto polohu „píky“ budu v knížce zmiňovat docela často.

2. Zvedněte kettlebell nebo činku ke svým klíčním kostem (jako byste dělali čelní dřep). Já při své váze 77 kg používám kettlebell o hmotnosti 13 až 27 kg. Držím ho za „rohy“, ale Donnie ho radši podpírá zespodu.

3. S nataženýma nohama (bez ohýbání v kolenou) se posouvejte hýžděmi – levá, pravá, levá, pravá – po podlaze. Obvykle takhle překonám 3 až 5 metrů.

4. A pak zase 3 až 5 metrů zpátky. To je všechno.

Jefferson curl (J-curl)

J-curl si můžete představit jako kontrolovaný, pomalu zakulacený mrtvý tah s napnutýma nohama. Sommer radí: „Postupujte pomalu a trpělivě. Nespěchejte. U cvičení zaměřeného na pohyblivost se zátěží se nikdy nepřepínejte ani nenuťte do krajních poloh pohybu. Jde o hladký, kontrolovaný pohyb.“ Konečným cílem je činka o váze vaší tělesné hmotnosti, ale začněte se 7 kg. Já v současnosti cvičím jen s 22 až 27 kg. Tohle cvičení dělá zázraky s pohyblivostí střední části zad a taky pomáhá hamstringům v poloze píky. Když jsem se zeptal trenéra Sommera, jak často bych tohle cvičení měl dělat, řekl mi: „Je to pro nás jako rozdýchání.“ Jinými slovy, J-curls by se měly dělat na začátku každého primárního tréninku.

1. Postavte se snožmo a činku držte ve výši pasu s rukama na šířku ramen. (Obrázek A) V podstatě jde o horní pozici mrtvého tahu.

2. Přitiskněte bradu k hrudníku (držte ji přitisknutou v průběhu celého pohybu) a pomalu se obratel po obratli ohýbejte od krku dolů. (Obrázek B) Paže udržujte napnuté a činku v blízkosti nohou. Ohněte se do největšího možného protažení. Jakmile budete pružnější, můžete si při cvičení stoupnout na krabici (já používám překližkovou krabici Rogue) s cílem dostat zápěstí pod úroveň prstů na nohou. Udržujte nohy tak kolmo k zemi, jak to jen jde, a snažte se netlačit boky dozadu, dokud nebudete mít hlavu pod úrovní pasu.

3. Pomalu se zase obratel po obratli narovnejte. Bradu byste měli zvednout až jako poslední. (Obrázek C) To je celý cvik. Opakujte ho celkem pětkrát až desetkrát.

Kliky na kruzích s narovnáním

Uděláte 10 až 20 normálních kliků na kruzích? Super. Tak zkuste udělat pět pomalých kliků na kruzích s náležitým narovnáním v horní pozici (ve vzporu). Linie kloubů na ruce by ve vrcholové poloze měly mířit na 10. a 2. hodinu. Proveďte cvik bez ohýbání v bocích nebo naklánění trupu vpřed. Sval pažní musí při tomto cvičení ve vrchní poloze zabírat jako blázen a ve spodní poloze to chce dobré protažení v ramenou, což mi dává dost zabrat. Nejdřív mě budete proklínat, ale po osmi týdnech mi poděkujete. Pokud neuděláte 15 běžných kliků, zkuste začít vzporem s narovnáním, který mi jako první ukázal Kelly Starrett. U vzporu dbejte na to, abyste drželi vpadlou a vytaženou polohu z chození po zdi.

Veslování v závěsu

Vynikající a bezpečné cvičení na posílení středních trapézů a vnějších rotátorů, které se používají při stojkách a prakticky všech gymnastických cvičeních. V podstatě se máte vztyčit jako Drákula v rakvi a pak nasadit pozici se zatnutými bicepsy. Chyták: Celou dobu rukama držíte kruhy. Jakmile zvládnete 20 opakování veslování v závěsu, vygooglete si „lat flys“ (rozpažování na kruzích) a pokračujte tímto cvičením.

1. Nastavte si kruhy tak, aby vám při sezení na podlaze visely 30 centimetrů nad hlavou.

2. Vsedě na podlaze chytněte kruhy. Položte se a držte paty na podlaze. S rovnými pažemi zvedněte boky od země. Soustřeďte se na to, abyste měli tělo rovné jako prkno. (Obrázek A)

3. Napřimte se do sedu (píka), abyste dostali hlavu mezi kruhy a paže do polohy se zatnutými bicepsy. V pase a v loktech byste měli být ohnutí do 90 stupňů. (Obrázek B)

4. Pomalu se vraťte dolů do původní pozice. Opakujte pětkrát až patnáctkrát.

Chůze po rukou a nohou se zadní oporou

Tato cvičení jsou ohromně účinná a většinu lidí dost proberou. 99 procent z vás si v této náročné poloze uvědomí, že nemá vůbec žádnou pružnost ani sílu v ramenou.

1. Pořiďte si nějaké kluzáky pod nábytek. Vypadají jako pivní tácky a slouží k posouvání nábytku bez poškrábání podlahy.

2. Sedněte si do polohy píky a položte paty na kluzáky pod nábytek (vždycky si je teď balím s sebou, abych mohl cvičit i na cestách).

3. Opřete ruce o podlahu vedle boků a napnutými pažemi zvedněte boky ze země. Snažte se mít tělo od hlavy až k patě dokonale rovné jako při veslování v závěsu.

4. Zvládáte to? Tak zkuste jít po rukou dopředu a nohy přitom tlačit po podlaze. Můžete se pohybovat dopředu a dozadu. Cílem by mělo být 5 minut nepřetržitého pohybu, ale klidně můžete začít na 60 vteřinách. Profi tip: Ve dvě ráno můžete tímhle cvičením na hotelové chodbě výborně děsit lidi.

Píkové kmitání

Když se některý jednodušší kamarád směje mým GST cvičením, řeknu mu, ať zkusí tohle. Obvykle nakonec kroutí hlavou a nechápavě lamentuje.

1. Posaďte se na podlahu do polohy píky. Napněte špičky a držte kolena u sebe.

2. Jděte rukama po podlaze tak daleko ke špičkám nohou (nebo za ně), jak dosáhnete.

3. Teď zkuste paty o 2 až 10 cm zvednout. A to je jeden kmit. Pro 99 procent z vás bude tohle cvičení naprosto nemožné a budete si připadat jako ledová socha. Trochu se narovnejte a opřete ruce v půlce vzdálenosti mezi kyčlí a kolenem. Zkuste to takhle a pak posuňte ruce tak daleko dopředu, aby pro vás bylo náročných i pouhých 15 až 20 kmitů.

Pokud vám to šlo, tak to zkuste se zády u zdi. Proč? Nerad to říkám, ale nekmitali jste, jen jste se houpali jako kolébka. Dělejte to u zdi, abyste si nelhali do kapsy.

Chůze po zdi

Pokud za sebou nemáte žádnou gymnastickou průpravu, tohle bude zábava – a hrůza. Chůzi po zdi používám na závěr tréninků a totéž doporučuji i vám, protože potom už budete marní. Vysvětlím vám, jakou polohu musíte udržovat.

„Vpadlý“ trup: Sedněte si na židli s rovnými zády a rukama na kolenou. Teď se snažte dostat hrudní kost k pupíku; zatnutím a vtažením břicha „zkraťte“ svůj trup o 7 až 10 centimetrů.

Tuhle polohu budete udržovat v průběhu celého cvičení. V bederní oblasti by neměl být patrný žádný oblouk.

„Vytažená“ ramena: Držte „vpadlý“ trup a zaujměte polohu, jako byste objímali sloup. Ramena byste měli mít výrazně před hrudníkem, hrudní kost pořádně vtaženou. Narovnejte ruce, ale držte polohu. Udržujte obě popisované pozice a zároveň zvedněte ruce co nejvýš nad hlavu. Jste ve správné pozici a teď můžeme začít.

1. Udělejte stojku čelem ke zdi. (Obrázek A)

2. Držte tělo rovné jako prkno a přitom pomalu posunujte ruce dál ode zdi a zároveň sestupujte nohama po zdi dolů. (Obrázek B) Kolena udržujte napnutá, pohybujte se pouze v kotnících. Krůčky by měly být skutečně malé.

3. Dostaňte se nohama až na podlahu do polohy kliku. (Obrázek C) Srovnejte svou pozici tak, aby byla co nejvpadlejší a nejprotaženější.

4. Teď postupujte po zdi zpátky nahoru až do stojky. A to je jedno opakování.

Cílem je 10 opakování, ale přestaňte pokud možno několik opakování před svalovým selháním. Jinak padnete doslova na držku.

DOMINIC D’AGOSTINO

Dr. Dominic „Dom“ D’Agostino, PhD (TW: @DOMINICDAGOSTI2, KETONUTRITION.ORG), je docent katedry molekulární farmakologie a fyziologie na Morsaniho lékařské fakultě University of South Florida a seniorní vědecký pracovník Institutu pro lidskou a strojovou kognici (Institute for Human and Machine Cognition, IHMC). Taky po sedmidenním půstu zvedl mrtvým tahem 220 kg v deseti opakováních.

Je to zvíře a jeho dobrý kamarád je (pochopitelně) Dr. Peter Attia, můj přítel a doktor, který ve snaze o dosažení optimální sportovní výkonnosti zkoušel konzumovat „raketové palivo“. Dom se ve své laboratoři zabývá především vývojem a testováním metabolických terapií včetně ketogenních diet, ketoesterů, ketonových doplňků, které navozují nutriční/terapeutickou ketózu, a nízkotoxických metabolických léků. Velká část jeho práce souvisí s metabolickými terapiemi a nutričními strategiemi pro dosažení špičkového výkonu a odolnosti v extrémních prostředích. Jeho výzkum podporuje Úřad pro námořní výzkum, americké ministerstvo obrany, soukromé organizace a nadace.

Duchovní zvíře: bobr

MÁLO ZNÁMÁ FAKTA

- Dom někdy v roce 1995 věnoval sadu nahrávek Personal Power (Osobní síla) Tonyho Robbinse všem svým kamarádům mezi vysokoškolskými vzpěrači. Dva z nich se mu po letech ozvali, aby mu poděkovali za to, že změnil jejich životy.

- Po mém prvním podcastu s Domem se ve Whole Foods Marketech po celých Spojených státech vyprodaly konzervy sardinek Wild Planet.

PŘEDMLUVA

Tento profil je jedním z několika, které můžou změnit váš život. Můj život změnil. Proto se odchyluje od obvyklého formátu a funguje spíš jako stručný úvod do problematiky ketózy. Obecně se hodně mluví o výživě, ale potravinové doplňky a půsty můžete vnímat jako samostatné nástroje – fungují i bez slaniny nebo tučné smetany. Aby se text lépe četl laikům, některé koncepty jsou mírně zjednodušené. Doplnil jsem i svůj současný osobní režim.

NEJDŘÍV PÁR ZÁKLADNÍCH VĚCÍ

- Ketogenní dieta je strava s vysokým podílem tuku imitující fyziologii půstu. Mozek a tělo začínají spotřebovávat energii z ketonů (získaných z uloženého nebo stráveného tuku) místo krevního cukru (glukózy). Právě tento stav se označuje jako ketóza. Ketogenní dieta byla původně vyvinuta pro léčbu epileptických dětí a existuje celá řada jejích variant včetně Atkinsovy diety. Do stavu ketózy se můžete dostat držením půstu, patřičnou stravou, užíváním exogenních ketonů nebo kombinací těchto přístupů.

- Jak poznáte, že jste v ketóze? Nejspolehlivějším způsobem je změřit hladinu glukózy a beta-hydroxybutyrátu (BHB) v krvi na zařízení Precision Xtra od firmy Abbott. Jakmile dosáhnete koncentrace 0,5 mmol, jste ve stavu mírné ketózy. Při koncentraci 1 mmol nebo vyšší začíná být mé uvažování jasnější.

- Primární zdroj: Dom jako svůj nejoblíbenější zdroj informací o ketogenní dietě včetně nejčastějších otázek a jídelníčků doporučuje web ketogenic-diet-resource.com.

„Pro zdraví a dlouhověkost doporučuji mírnou až střední ketózu, což je mezi 1 až 3 mmol.“

TF: Tato úroveň kromě jiného zabraňuje poškození DNA.

PROČ UVAŽOVAT O KETÓZE NEBO KETONOVÝCH DOPLŇCÍCH?

- Úbytek tuku a změna tělesné skladby

- Silné protirakovinné účinky

- Lepší hospodaření s kyslíkem: Dom dokáže ve stavu hluboké ketózy zadržet dech na dvakrát delší dobu než normálně (místo 2 minut celé 4 minuty). U sebe jsem zaznamenal totéž. Při ketonovém metabolismu totiž získáte z každé molekuly kyslíku víc energie. Právě tahle výhoda v hospodaření s kyslíkem je důvodem, proč s ketonovou dietou experimentují někteří elitní cyklisté. Pomáhá i při pobytu ve vysoké nadmořské výšce, například když přejdete z nulové nadmořské výšky do hor.

- Udržení nebo zvýšení síly: Ve studii s 12 subjekty Dom prokázal, že i vyspělí vzpěrači můžou udržet nebo dokonce zvýšit svou sílu, výkonnost a hypertrofii po dvou týdnech ketogenní adaptace, kdy konzumovali 75 až 80 procent kalorií z tuku (doplňků obsahujících triglyceridy se středně dlouhým řetězcem [MCT] a kokosový olej) a omezili sacharidy na 22 až 25 g denně. Ketony mají protizánětlivý a antikatabolický efekt, proto chrání bílkoviny.

- Lymská borelióza: (Upozornění: Jedná se o osobní zkušenost, nikoli vědeckou studii.) Dosažením stavu hluboké ketózy (pro mě mezi 3 a 6 mmoly), půstem a navazující ketogenní dietou s omezeným přísunem kalorií po dobu jednoho týdne jsem zcela odstranil příznaky lymské boreliózy, když všechno ostatní selhalo. Byla to jediná věc, co mi od prvního nasazení antibiotik pomohla. Rozdíl byl skutečně závratný: desetinásobné zlepšení mých duševních schopností a jasnější uvažování. Domnívám se, že to souvisí s mitochondriální „rehabilitací“ a protizánětlivými účinky ketonů. Uplynul více než rok a příznaky se nevrátily, přestože jsem se 90 procent času stravoval neketogenními pomalými sacharidy.

PROČ UVAŽOVAT O PŮSTU?

Dom debatoval o myšlence terapeutického „očistného půstu“ se svým kolegou Dr. Thomasem Seyfriedem z Boston College. Podle Doma: „Pokud nemáte rakovinu a jednou až třikrát ročně držíte terapeutický půst, očistíte se od případných předrakovinných buněk, které můžete mít v těle.“

Jste-li starší 40 let, je rakovina jedním ze čtyř typů onemocnění (viz Dr. Peter Attia), které vás s 80procentní pravděpodobností můžou zabít. Takže půst vypadá jako rozumná pojistka.

Existují také důkazy (když pominu detaily výzkumu), že půsty delší než 3 dny můžou účinně „restartovat“ imunitní systém regenerací z kmenových buněk. Dom doporučuje pětidenní půst dvakrát až třikrát za rok.

On sám dřív při vyučování na University of South Florida držel sedmidenní půsty. Sedmý den pak šel do hodiny s hladinou glukózy mezi 35 a 45 mmol a koncentrací ketonů okolo 5 mmol. Než se potom přestal postit, v tělocvičně mrtvým tahem desetkrát zvedl 220 kg a potom jednou 265 kg. Ke svému prvnímu sedmidennímu půstu se Dom nechal inspirovat Georgem Cahillem, výzkumníkem z Harvard Medical School, který v roce 1970[1] publikoval fascinující studii o lidech postících se 40 dní.

Půst vám nemusí způsobovat pocity utrpení a slabosti. Dokonce může mít přesně opačný efekt. Začněme ale tím, jak se to nemá dělat…

TROCHA OSOBNÍ HISTORIE

Svůj první delší půst jsem vnímal jako poslední možnost. Lymská borelióza mě zdecimovala natolik, že jsem skoro devět měsíců fungoval jen na 10 procent kapacity. Klouby mě bolely tak, že mi trvalo 5 až 10 minut, než jsem dokázal vstát z postele. A krátkodobá paměť se mi zhoršila do té míry, že jsem začal zapomínat jména dobrých přátel. Přidávání vstupů (léky, nitrožilní přípravky atd.) jaksi nepomáhalo, tak jsem se rozhodl zkusit všechny vstupy vyřadit – včetně jídla. Něco jsem si o tom zjistil, našel nejlépe hodnocené postní kliniky v USA a vyrazil.

Prvních 7 dnů bylo nesnesitelných. Na klinice jsem byl po lékařským dohledem. Pacienti ovšem nesměli konzumovat nic jiného než destilovanou vodu. Nedoporučovalo se pít vodu z kohoutku, používat zubní pastu, a dokonce se ani koupat. Z důvodů právní odpovědnosti nebylo povoleno žádné cvičení ani odchod ze zařízení.

Třetí a čtvrtý den jsem v bedrech cítil tak extrémní bolest, že jsem jenom ležel v posteli v poloze embrya. Podle doktorů šlo o uvolňování „toxinů“, což se mi nezdálo. Trval jsem na krevních testech a ukázalo se, že důvod bolesti v bedrech je jednoduchý: Moje ledviny bojovaly se závratnou hladinou kyseliny močové. Neměl jsem dovoleno cvičit (dokonce ani svižně chodit), takže se mi nedařilo dostat se do stavu ketózy. Moje tělo rozkládalo svalovou tkáň, aby ji játra mohla přeměnit na glukózu, a vedlejším produktem byla kyselina močová. Protože pacienti měli povolenou pouze destilovanou vodu, téměř všichni, co drželi půst (celkem tak 40), nemohli spát. Došlo u nich k naprostému vyčerpání elektrolytů a následným cholinergním reakcím (tj. zrychlenému tepu při usínání). Přesto jsem zaznamenal přínosy: po pár dnech zmizely dlouhotrvající kožní problémy i chronická bolest kloubů.

Když jsem se sedmý den ráno probudil, z chrániče zubů mi tekla krev. Zdálo se mi o jahodovém koláči (vážně) a kousal jsem ve spánku tak vehementně, až jsem si rozedřel dásně. A basta.

Navzdory pokynům lékaře jsem půst ukončil dušeným vepřovým a udělal dva závěry: půst je hodně zajímavý, ale takhle na to nepůjdu.

POČKAT… JAK TEDY JDU NA PŮST?

V posledních dvou letech jsem s půstem hodně experimentoval. Místo babských povídaček (třeba že půst musím ukončit nakrouhaným zelím a řepou) jsem se přitom soustředil na skutečnou vědu. Teď se snažím jednou za měsíc držet třídenní půst a jednou za čtvrt roku držet pěti- až sedmidenní půst. Rád bych dal jeden 14- až 30denní půst ročně, ale vzhledem k mému životnímu stylu je to příliš nepraktické.

Nejdelší půst jsem zatím držel 10 dnů. Během tohoto půstu jsem si třikrát týdně nitrožilně aplikoval vitamin C a dýchal hyperbarický kyslík (2,4 ATA × 60 minut). Pro účely sledování jsem si každé 2 až 3 dny dělal tělesné snímky DEXA a užíval zhruba 1,5 g BCAA po probuzení a zhruba 3 g BCAA v průběhu cvičení. Po desetidenním půstu jsem měl nulovou ztrátu svalové hmoty. Naproti tomu při zmiňovaném sedmidenním půstu jsem ztratil 5 kg svalů.

Proč ten rozdíl?

Zaprvé jsem si při svém „půstu“ dovolil stopová množství BCAA a 300 až 500 kilokalorií čistého tuku denně.

Zadruhé, abych předešel ubývání svalů, snažil jsem se co nejrychleji dostat do ketózy. Teď to zvládnu za necelých 24 hodin místo 3 až 4 dnů. Čím častěji se dostáváte do ketózy, tím rychleji přechod probíhá. Zdá se, že existuje biologická „svalová paměť“ související s monokarboxylátovými transportéry a dalšími záležitostmi mimo moje obzory. Půst je klíčový, a proto jím začíná třeba ketogenní protokol v Nemocnici Johnse Hopkinse pro děti se záchvaty, na které nezabírají léky.

Tady je protokol mého obvyklého třídenního půstu, který držím jednou za měsíc od čtvrteční do nedělní večeře:

- Ve středu a čtvrtek si naplánuji telefonáty na pátek. Promyslete si, s jakou efektivitou zvládnete 4 hodiny telefonování. Za chvilku to bude dávat smysl.

- Ve čtvrtek si okolo šesté večer dám nízkosacharidovou večeři.

- V pátek, sobotu a neděli spím co nejdéle.

- Jde o to, aby spánek udělal kus práce za vás.

- Po probuzení a potom ještě dvakrát denně po třech až čtyřech hodinách užívám ketony nebo olej obsahující triglyceridy se středně dlouhým řetězcem (MCT). Převážně konzumuji přípravek KetoCaNa a kyselinu kaprylovou (C8), třeba Brain Octane. Ketony pomáhají „vyplnit mezeru“ v těchto dnech, kdy můžete trpět přerušením přísunu sacharidů. Jakmile se dostanete do hluboké ketózy a pojedete na tělesný tuk, můžete je vypustit.

- V pátek (podle potřeby i v sobotu) vypijte trochu nápoje s kofeinem a připravte se na PROCHÁZKU. Nejpozději 30 minut po probuzení byste měli být venku. Vytáhnu studenou vodu z lednice, proti nudě přidám trochu čisté, neslazené citronové šťávy, proti bolestem hlavy a křečím doplním několik špetek soli a vyrazím. Popíjím ji při chůzi a vyřizuji telefonáty. Podcasty taky zabírají. Jakmile vodu dopijete, doplňte si ji nebo kupte další. Přidejte trochu soli, pokračujte v chůzi a stále pijte. Má to být ostrá chůze – NE intenzivní cvičení – a nepřetržitá hydratace je důležitá. Někteří kamarádi místo toho zkoušeli běh nebo silový trénink ve vysoké intenzitě, ale z důvodů, kterými vás nebudu nudit, to nefunguje. Řekl jsem jim: „Zkuste tři až čtyři hodiny ostré chůze se spoustou vody. Vsadím se, že druhý den ráno budete na 0,7 mmol.“ Jeden z nich mi následující ráno napsal: „To se mi snad zdá. 0,7 mmol.“

- Každý den půstu byste měli podle chuti konzumovat ketony nebo tuk (třeba kokosový olej v čaji nebo kávě). Často si v závěru každého postního odpoledne dopřávám odměnu v podobě ledové kávy s troškou kokosové smetany. Abych řekl pravdu, někdy si dopřeju balíček listů řasy nori (SeaSnax). Jak dekadentní.

- Půst ukončete v neděli večer. Užijte si to. Po čtrnáctidenním nebo delším půstu si musíte pořádně rozmyslet, co si dáte. Ale po třídenním půstu podle mého zas tak moc nezáleží na tom, čeho se najíte. Dával jsem si steaky, saláty i mastné burrito. Z evolučního hlediska nedává smysl, aby vyhladovělý hominid hledal krouhané zelí nebo podobný nesmysl, který by ho zachránil před smrtí. Prostě se najedl toho, co našel.

JAK SE UDRŽET V KETÓZE I BEZ PŮSTU?

Stručná odpověď je: Jezte spoustu tuku (zhruba 1,5 až 2,5 g na kilogram tělesné hmotnosti), skoro žádné sacharidy a rozumné množství bílkovin (1 až 1,5 g na kilogram tělesné váhy). Za chvíli se podíváme na Domův obvyklý jídelníček a denní plán, ale nejdřív pár důležitých poznámek:

- Hodně bílkovin a málo tuku nefunguje. Vaše játra přemění přebytečné aminokyseliny na glukózu a zastaví ketogenezi. 70 až 85 procent kalorií musíte mít z tuku.

- To neznamená, že si musíte pořád dávat rib eye steaky. Samotná kuřecí prsa vás z ketózy okamžitě dostanou, ale kuřecí prsa nakrájená do zeleného listového salátu se spoustou olivového oleje a feta sýru, zapitá kávou Bulletproof Coffee (například) vás v ketóze udrží. Nejzásadnější otázka spojená s ketózou zní: Kolik tuku je třeba zkonzumovat, abyste se v ní udrželi? Zhruba 70 až 80 procent celkových přijatých kalorií musí pocházet z tuku. Místo tukových bomb v každém jídle (tučné steaky, vajíčka a sýry se časem přejí) Dom mezi jídly pije tuk (například kokosové mléko – nikoli vodu – v kávě) a přidává doplňkovou „zmrzlinu“.

- Dom zjistil, že mléčné výrobky mohou způsobovat problémy s lipidovým profilem (tj. mohou zvyšovat hladinu LDL), a proto začal omezovat potraviny, jako jsou smetana a sýr. Já měl podobnou zkušenost. Je snadné udržet se v ketóze pojídáním nechutného množství sýra. Zkuste místo toho kokosové mléko. Zvýšenou hladinu LDL Dom neřeší, dokud jsou ostatní krevní markery v normě (vysoká hladina CRP, nízká hladina HDL atd.). Dom vysvětluje: „Nejvíc se soustředím na triglyceridy. Máte-li zvýšenou hladinu triglyceridů, vaše tělo se na ketogenní dietu neadaptuje. Někteří lidé mají zvýšenou hladinu triglyceridů, i když omezí přísun kalorií. To je signál, že ketogenní dieta pro vás není… Není to model stravy pro každého.“

Když jsme si tohle ujasnili, tak zbývá otázka, co tedy Velký Dom jí. Mějte na paměti, že váží zhruba 100 kg, a svoje porce odpovídajícím způsobem upravte:

Snídaně

4 vejce (připravovaná na směsi másla a kokosového oleje)

1 konzerva sardinek v olivovém oleji (třeba značky Wild Planet)

½ konzervy ústřic (značky Crown Prince. Poznámka: Sacharidy uvedené na štítku jsou z neglykemického fytoplanktonu.)

trocha chřestu nebo jiné zeleniny

TF: Dom i já si bereme na cesty balení sardinek, ústřic a makadamových ořechů.

„Oběd“

Dom si místo oběda dává v průběhu dne hodně triglyceridů se středně dlouhým řetězcem (MCT), například v podobě produktu Quest Nutrition MCT Oil Power. Taky si připravuje termosku kávy s půlkou lžičky másla a jedním až dvěma kopečky MCT prášku. V průběhu dne vypije tak tři šálky kávy.

Večeře

„Před večeří, což je moje hlavní jídlo, mám ve zvyku si dávat misku polévky. Obvykle brokolicový nebo houbový krém. Místo smetany používám koncentrované kokosové mléko. Trochu ho ředím vodou, aby nebylo kaloricky supervydatné. Množství jídla, na které mám chuť, tím srazím na polovinu.“

K večeři si Dom vždycky dává nějaký velký salát obvykle složený ze:

směsi listových salátů a špenátu,

extra panenského olivového oleje,

artyčoků,

avokáda,

MCT oleje,

trochy parmazánu nebo sýru feta,

menšího množství – tak 50 g – kuřecího, hovězího nebo ryby. Používá nejtučnější maso, co sežene, a pokud měl daný den trénink, zvyšuje objem bílkovin v salátu na 70 až 80 g.

Kromě salátu si Dom připravuje i jinou zeleninu, třeba růžičkovou kapustu, chřest, dřeňovou kapustu atd., na másle a kokosovém oleji. Bere zeleninu jako „prostředek na podávání tuku“.

Domův recept na keto-zmrzlinu

Domův recept na „zmrzlinu“ obsahuje zhruba 100 g tuku – 900 kcal ketogenní dobroty. Může vám vynahradit nedostatek tuku v hlavním jídle (nezapomeňte, že byste z tuku měli dostat 70 až 85 procent celkového množství kalorií):

2 šálky zakysané smetany (chutná mi ta od značky Straus Creamery) nebo neslazené kokosové smetany (ne kokosové vody),

1 lžíce hořkého kakaa,

1–2 špetky mořské soli (moje oblíbená je Maldon),

1–2 špetky skořice,

malá špetka stévie (Dom si kupuje větší balení organické stévie pod značkou NOW Foods).

Volitelné: ⅓–½ šálku borůvek, pokud přes den neměl sacharidy nebo měl trénink.

Všechno rozmixujete do podoby hutné pěny a dejte ji do mrazáku, dokud nezíská konzistenci zmrzliny. Jíst ji potom můžete buď tak, jak ji vyndáte z mrazáku, nebo na ni můžete přidat polevu:

- Udělejte si šlehačku z tučné smetany (skoro 100 procent tuku) a trochy stévie.

- Pokapejte si zmrzlinu polévkovou lžící rozehřátého kokosového oleje (pokud v „bombě“ máte borůvky) a všechno zamíchejte. Dosáhnete tak v puse stejného pocitu jako s křupavými čokoládovými lupínky.

Ketogenní dieta vychází při Domových 100 kg tělesné váhy zhruba na 300 g tuku denně. Tenhle dezert mu pomáhá výrazně přitvrdit. A taky je znamenitý. Domova manželka ketogenní dietu nedrží, ale i tak si ho ráda dává.

Domův tip pro vegetariány

„Chocolate mocha MRM Veggie Elite Performance Protein je moc dobrá. Když jí zhruba jeden kopeček smícháte s kokosovým mlékem, přidáte půlku avokáda a nějaký MCT olej, třeba C8, budete mít shake se 70 procent kalorií z tuku, 20 procent kalorií z bílkovin a 10 procent kalorií ze sacharidů.“

DOMOVY OSVĚDČENÉ DOPLŇKY STRAVY

- Quest Nutrition MCT Oil Powder a Quest Nutrition Coconut Oil Powder

- Bujon Kettle & Fire Bone Broth – 2- až 3× týdně

- Idebenon „je další produkt, který si dávám [400 mg], když někam letím nebo před náročným cvičením. Vnímám ho jako verzi koenzymu Q10. Lépe se vstřebává a snáz se dostává do mitochondrií. Funguje jako mitochondriální antioxidant.“

- Hořčík na všechny způsoby. „Citrát hořečnatý, chlorid hořečnatý a glycinát hořečnatý… Když jsem s ketogenní výživou začínal, dostával jsem křeče. Teď užívám doplňky s hořčíkem a žádné křeče nemám… Kdybych si měl zvolit jednu variantu hořčíku, byl by to prášek citrátu hořečnatého Natural Calm.“

- Aminokyseliny s rozvětveným řetězcem (BCAA) Scivation XTEND Perform: leucin, isoleucin a valin v poměru 2 ku 1 ku 1, kde je dominantní aminokyselinou s rozvětveným řetězcem leucin. „Leucin je silný aktivátor procesu mTOR (proteinkináza), jehož aktivace je v kosterním svalovém aparátu při krátkém cvičení hodně důležitá. Tento produkt používám před tréninkem i v jeho průběhu.“

- KetoCaNa a KetoForce

- Prüvit KETO//OS – krémovité ketony, které chutnají skvěle

- Kegenix – štiplavější chuť jako Kool-Aid

Přípravky Prüvit i Kegenix jsou založené na patentu BHB + MCT vyvinutém Domovou laboratoří a patent je majetkem jeho univerzity.

VÍC O PŮSTU A LÉČBĚ RAKOVINY

„Na onkologických odděleních by se určitě mělo začít uplatňovat držení půstu před zahájením chemoterapie,“ říká Dom a dodává: „Půst v podstatě zpomalí (někdy úplně zastaví) rychlé dělení buněk a spustí ‚energetickou krizi‘ zvyšující zranitelnost rakovinných buněk při chemoterapii a ozařování.“ Potvrzují to některé kvalitní studie.[2]

Jeden z mých přátel je v plné remisi pokročilé rakoviny varlat. Ostatní z jeho chemoterapeutické skupiny dva až tři dny po podávání léčebných přípravků leželi na lůžku, ale on se tři dny před aplikací postil a následující ráno už běžel 10 mil. Jak jsem zmínil, půst zvyšuje citlivost rakovinných buněk na chemoterapii a zároveň pomáhá normálním buňkám čelit působení toxinů. Půst ale rozhodně není vhodný pro všechny pacienty, zejména ne pro osoby trpící extrémní kachexií (svalovým ochabnutím), ale spoustě pacientů pomůže.

V případech kachexie mohou pomoct některé selektivní modulátory androgenových receptorů (SARM), které mají mít na růst tkání anabolický účinek jako testosteron (a jiné anabolické steroidy) bez jejich androgenních (tj. sekundárních hormonálních) účinků. Dom taky zkoumá využití větvených aminokyselin (BCAA). Po jejich přidání do ketogenní výživy zaznamenal u krys s rakovinou 50procentní nárůst přežití. Podobně slibný byl i fakt, že si zvířata udržela svou tělesnou váhu.

V jedné studii se Domovi, Dr. Seyfriedovi a dalším výzkumníkům podařilo pomocí ketogenní a hyperbarické kyslíkové terapie (HBOT) u myší s agresivní metastatickou rakovinou mozku prodloužit průměrnou dobu života z 31,2 dne (při standardní stravě) na 55,5 dne. Dom pro protokol HBOT používá 2,5 atmosféry po dobu 60 minut v pondělí, ve středu a v pátek. Včetně komprese a dekomprese trvala každá relace zhruba 90 minut.

I v nejhorší situaci, kdy je pacient intubován a nachází se v posledním stadiu nemoci, by se ketony daly podávat intravenózně spolu s glukózou (nebo místo ní). Bylo totiž prokázáno, že ketony mají výrazný protinádorový účinek i v přítomnosti sacharidů ve stravě. Zejména poslední, kurzívou psaná část věty je pro mě nejzajímavější.

Jestli si myslíte, že ketogenní dieta je pro cvoky, ketony můžete užívat jednoduše tak, že si namícháte kopeček prášku do vody a vypijete ji.

5 VĚCÍ PRO PŘÍPAD KRIZE POSLEDNÍHO STADIA

Tady je pět věcí, které by Dom udělal, kdyby mu byla diagnostikována jedna z nejhorších nemocí – pozdní stadium glioblastomu, agresivní rakoviny mozku.

Někteří Domovi kolegové oponují „standardním“ protokolům léčby, třeba chemoterapii. Na základě dostupné literatury se Dom domnívá, že v případech rakoviny varlat, leukémie, lymfomu, prvního a druhého stadia rakoviny prsu jsou tyto protokoly na místě. Ovšem mimo uvedené příklady „dává jen malý smysl léčit rakovinu něčím, o čem víme, že je samo o sobě silným karcinogenem (chemoterapií)“.

Domových pět doporučení se svými mechanismy vzájemně překrývá. To znamená, že při jejich současném nasazení nastává synergie. Celek je víc než jen součet jeho částí. Řekněme, že 1 + 1 + 1 + 1 + 1 = 10, a ne 5. Položky následujícího seznamu, se kterými jsem sám experimentoval, jsem označil hvězdičkou.

- *Ketogenní dieta jako základní terapie. Tohle je základ.

- *Přerušovaný půst: Jedno jídlo denně v rámci čtyřhodinového denního okna.

- *Ketonové doplňky dvakrát až čtyřikrát denně: Jeho cílem by bylo zvýšit hladinu BHB na 1 až 2 mmol nad základní úroveň, čehož by dosáhl uvedenými dvěma opatřeními. Jinými slovy, kdyby měl s modifikovanou Atkinsovou dietou zhruba 1,5 mmol beta-hydroxybutyrátu (BHB) v krvi, užíval by dost doplňkových ketonů, aby se konzistentně dostával na 2,5 až 3,5 mmol. Nejsnazším způsobem jsou přípravky KetoCaNa a Quest Nutrition MCT Oil Powder. Jejich spojením se „přibližujete účinnosti ketoesteru vyvinutého pro vojenské účely“. MCR oleje v prášku jsou dvakrát až třikrát snesitelnější pro střeva, takže jich můžete konzumovat víc.

- *Metformin: Titroval by denní dávku (tj. začal by malým množstvím a postupně dávky zvyšoval), dokud by nedošlo ke gastrointestinálním potížím (průjmu nebo refluxu), a pak by dávku mírně snížil. Tím by se dostal na svou horní únosnou mez, která se u většiny lidí pohybuje mezi 1 500 a 3 000 mg/den.

- DCA (kyselina dichloroctová): Z důvodů, které nejsou zcela vědecky vysvětlitelné, může za určitých okolností DCA zabíjet rakovinné buňky při dávkách, které jsou pro normální buňky relativně netoxické. Dom by začal dávkou 10 mg na kilogram tělesné váhy (váží zhruba 100 kg) a postupně by titrováním zvyšoval dávky maximálně na 50 mg na kilogram. Při této úrovni totiž může začít docházet k periferní neuropatii (tu může snížit thiamin [vitamin B1]). Při klinických testech se používá okolo 20 mg na kilogram. DCA zřejmě funguje dobře se všemi druhy stravy včetně vysokosacharidové.

Položil jsem stejnou otázku („Co byste dělal, kdybyste byl v pozdním stadiu glioblastomu?“) jinému lékaři, kterému věřím, aniž bych mu prozradil Domovy odpovědi. Jeho anonymizovaná odpověď následuje. Opět jsem označil hvězdičkou ty položky, se kterými sám experimentuji.

„Kdybych já ([jméno vypuštěno], ale každopádně podivín) měl na mozku nádor v pozdním stadiu, udělal bych tohle:

1. Žádné ozařování

2. *Ketogenní dieta s omezenými kaloriemi a s podporou exogenního BHB

3. *2 až 2,5 g metforminu denně

4. DCA

5. *Hyperbarický kyslík

6. Rapamycin v mírných, přerušovaných dávkách

7. Nechal bych si nádor sekvenovat, abych zjistil, jestli by mohl být účinný inhibitor kontrolního bodu (typ imunoterapie)

„Ovšem nejsem si jistý, jestli bych tohle mohl někomu doporučit.“

✷  Domovy nejčastěji darované nebo doporučované knihy

Cancer as a Metabolic Disease (Rakovina jako metabolické onemocnění) od Thomase Seyfrieda: povinná četba všech Domových studentůp

Tripping Over the Truth (Zakopávání o pravdu) od Travise Christoffersona: Tuhle knížku Dom za poslední rok daroval sedmi nebo osmi lidem

Boží řeč (The Language of God: A Scientist Presents Evidence for Belief) od Francise Collinse

✷  Doporučená prezentace

„The Gut Is Not Like Las Vegas: What Happens in the Gut Does Not Stay in the Gut“ (Střeva nejsou Las Vegas: Co se stane ve střevech, nezůstane ve střevech), Alessio Fasano

✷  Fantastický nápad, který bych rád rozšířil po celé zemi: KetoPet Sanctuary (KPS).

Institut KPS, financovaný nadací Epigenix Foundation, se snaží zachraňovat psy s neléčitelnou rakovinou v posledním stadiu. Není to ovšem žádný hospic pro smrtelně nemocné psy. Samozřejmě, že se tam o zvířata láskyplně starají. Ale místo toho, aby je nechávali napospas jejich osudu, jim poskytují převratnou metabolicky založenou onkologickou léčbu na úrovni lidské léčby.

PATRICK ARNOLD

Patrick Arnold (FB: @PROTOTYPENUTRITION, PROTOTYPENUTRITION.COM), všeobecně považovaný za „otce prohormonů“, je organický chemik, který do světa výživových doplňků uvedl androstenedion (pamatujete na Marka McGwira?) a další sloučeniny. Taky vytvořil tzv. designérský steroid známý pod názvem THG, neboli „The Clear“. THG a dva další anabolické steroidy vytvořené Patrickem (nejznámější z nich je norboleton) nebyly v době svého vzniku zakázané. Okolo těchto těžko zjistitelných přípravků se točil dopingový skandál BALCO, v němž figuroval Barry Bonds a další. V současné době Patrick inovuje v legálním světě ketonových doplňků včetně převratných přípravků pro vojenské a komerční účely.

NOVÉ PŘÍPRAVKY NA ZVYŠOVÁNÍ VÝKONU

Určitě vás nepřekvapí, že mě fascinují všechny přípravky na zvyšování výkonu. Lidé je používali už od časů první antické olympiády. Když se budeme pohybovat na legální půdě, tady jsou dva Patrickovy výtvory, které pokládám za užitečné:

Kyselina ursolová – „Ur Spray“

Kyselina ursolová pomáhá se změnou tělesné kompozice. Její přínosy pěkně shrnuje název jedné studie: „Kyselina ursolová zvyšuje objem kosterního svalstva a hnědého tuku a omezuje obezitu způsobenou stravou, intoleranci glukózy a syndrom ztučnění jater.“[3] Nedá se podávat ve formě pilulek, protože ji zničí metabolismus prvního průchodu (jaterní), nejde aplikovat ani injekčně, protože ji nelze smíchat s olejem. To vedlo Patricka k vytvoření alkoholové suspenze, protože kyselina ursolová není hydrofilní ani hydrofobní. Dost složité věci. Ur Spray se prodává na jeho webu Prototype Nutrition.

Vtipná poznámka na okraj: Dávka je 50 stříknutí, což vydá zhruba na 249 mg aktivní kyseliny ursolové. A to je dost pumpování. Manželky některých jiných hostů si stěžovaly na zdánlivě nekonečné noční pššššš! pššššš! pššššš! z koupelny.

Předtréninkový shake Patricka Arnolda

Když jste v ketóze, můžete pitím ketonů před cvičením a v jeho průběhu nahradit sacharidy. Jak Patrick vysvětluje: „Funguje to neuvěřitelně. Doporučuji to všem, kteří za mnou přijdou s tím, že jsou na ketogenní dietě, a nemůžou pořádně cvičit, protože se cítí mizerně. Po tomhle se nestačí divit: ‚Vůbec jsem necítil únavu. Moje tělo mělo veškeré potřebné palivo.‘“

„Firma mého kamaráda Iana Danneyho, Optimum EFX, prodává produkt s názvem Amino Matrix. Je hodně drahý, ale protože jsem s ním spolupracoval (vyrábíme některé z jeho produktů), dostávám ho zadarmo. Je to v zásadě celé spektrum esenciálních aminokyselin a rozvětvených aminokyselin s několika dalšími látkami, třeba kyselinou lipoovou, citrulin malátem a dalšími.“

„Smíchám to s 45 ml KetoForce, což jsou tekuté ketony, které byste neměli pít přímo (viz článek o „raketovém palivu“). Přípravek Amino Matrix je hodně trpký, ale KetoForce ztlumí zásaditost, takže to nakonec chutná docela dobře.“

TF: Na ztlumení zásaditosti se dá použít i lžíce citronové šťávy (ve vodě, kterou zředíte KetoForce). Pokud je KetoForce na váš žaludek příliš divný, zkuste prášek KetoCaNa, rovněž vyvinutý Patrickem, který často používám před aerobním tréninkem.

METFORMIN NA PRODLOUŽENÍ ŽIVOTA

Patrick Arnold i jeho častý spolupracovník Dominic D’Agostino, PhD, se zajímají o metformin, který není jejich výtvorem. Dom ho z vědeckého hlediska považuje za nejslibnější z léků proti stárnutí a já odhaduji, že ho používá asi tak tucet lidí zmiňovaných v téhle knížce.

U osob trpících cukrovkou 2. typu (kterým se předepisuje) snižuje metformin schopnost jater vylučovat a ukládat glukózu do krevního řečiště. Metformin také tlumí signální dráhy spojené s rakovinným bujením. U krys s metastatickou rakovinou zaznamenal Dom ve svých studiích 40- až 50procentní nárůst míry přežití. V mnoha ohledech má podobné účinky jako omezení přísunu kalorií a půst. Někteří výzkumníci se obávají, že by mohl poškozovat mitochondrie, ale přesto mnozí lékaři i technologičtí odborníci užívají metformin jako prevenci rakoviny.

Dom na vyzkoušení 12 týdnů užíval 1 g metforminu denně a přitom si průběžně nechával dělat krevní testy. Jeho strava ani cvičení se nezměnily. Při testu po skončení tohoto období měl vůbec nejnižší úroveň triglyceridů, jakou kdy zaznamenal, úroveň HDL okolo 98 (skok z 80) a C-reaktivní protein nebyl ani měřitelný. Jediným vedlejším účinkem, který zaznamenal, bylo snížení hladiny testosteronu. Ten se však vrátil k normálu, jakmile metformin přestal brát.

JOE DE SENA

Joe De Sena (TW/FB/IG: @SPARTANRACE, SPARTAN.COM) je spoluzakladatel závodů Death Race, Spartan Race (s více než 1 milionem závodníků) a dalších. Dokončil proslulý náročný závod psích spřežení Iditarod. Po svých. Taky dokončil Badwater Ultramarathon (217 km při teplotách nad 49 °C), Vermont 100 a Lake Placid Ironman – všechny stihl v jediném týdnu. Je to šílenec. A zároveň velmi strategicky uvažující byznysmen. Poprvé jsem se s ním setkal přes Summit Series (summit.co). Pořád mě zve na návštěvu k sobě do Vermontu a já ho odmítám, protože mi nahání strach.

Duchovní zvíře: vlk

PROČ SE PŘI PRÁCI NA WALL STREETU ZAČAL VRHAT DO ŠÍLENÝCH ZÁVODŮ

„Za pár minut vyděláš nebo proděláš třicet čtyřicet tisíc dolarů, když pohnojíš objednávku nebo ztratíš zákazníka. Je to hodně stresující prostředí. Chtěl jsem se dostat zpátky k podstatě života… Jeden kamarád povídá: ‚Potřebuješ, aby ti šlo o holý život. Uprostřed zimy na Aljašce pořádají závod Iditarod. Musíš ho absolvovat po svých a je tam 30 pod nulou. Ale musíš…‘ ‚Přihlas mě. To chci zažít.‘ Potřeboval jsem se vrátit do bodu, kdy jde člověku jen o vodu, jídlo a přístřeší. Všechen shon života na Wall Street by šel stranou.“

JAK VZNIKL DEATH RACE

„A co kdybych s kamarádem zorganizoval závod, který by účastníky doslova rozebral? Ne jako závody, co mám za sebou, nebo maraton. Tenhle závod by účastníky skutečně dovedl na pokraj šílenství. Neříct jim, kdy se startuje, neříct jim, kdy bude konec, nedat jim vodu, poslat jim v půlce závodu autobusy s tím, že ‚můžou klidně přestat. Stačí nastoupit do busu. Na tohle nemáš. Jsi příliš slabý.‘… a to byl začátek mého podnikání v organizování závodů.“

TIM: „Jak se ti podařilo rozebrat lidi?“

JOE: „Vůbec netušili, do čeho se vrhají, protože něco takového ještě nikdo neudělal. Přesně si vzpomínám, jak se tam jeden kluk rozbrečel: ‚Umím fakt dobře běhat. Ale vůbec neumím sekat dříví.‘ Zlomilo ho to. Protože nikdo nevěděl, do čeho jde. Neřekli jsme jim to. A dokonce Doug Lewis, sjezdař na olympijské úrovni, toho má po patnácti osmnácti hodinách plný kecky. Je zlomený a povídá: ‚Probojoval jsem se na olympiádu. Trénuju celý život. Snesu docela dost.‘ A pak… ‚ale tohle je totální šílenost.‘. V té chvíli nám bylo jasné, že jsme to trefili.“

VTIPNÁ HISTORKA OD AMELIE BOONE

Amelia Boone dokončila Death Race třikrát a napsala mi tohle:

„Na jeho pozemku hurikán Irene spláchl most. Tunová železná traverza tam na několik let uvízla ve vodě, a kdyby ji neodstranil, dostal by od státu nějakou nechutnou pokutu. Její odstranění by ho stálo desítky tisíc dolarů. Tak místo toho nahnal účastníky zimního Death Race v lednu do řeky, ať traverzu odstraní. Trvalo nám to snad 8 hodin. Stejně jako mnozí další jsem si odnesla omrzliny druhého stupně na většině prstů u nohou. A co je na tom nejvtipnější? Účastníci za tenhle zážitek zaplatili JEMU (startovné) a ON nemusel platit jak pokutu, tak náklady na odstranění. Kurevsky geniální.“

NÁHODNÉ STŘÍPKY Z NÁSLEDNÝCH KONVERZACÍ

- Joe má stejně jako Jocko Willink za to, že byste se měli obejít bez kofeinu a alkoholu. Taky si myslí: „Každý den by ses měl zapotit, jako bys měl v patách policii.“

- Když Joeovi někdo říká, ať zvolní a třeba si přivoní k růžím, ihned odpoví: „Kdo o ty růže pečuje?“

✷  Řídíš se v životě nějakými citáty?

„Vždycky to může být i horší.“

„ Dýchej, dělej!“

— Wimova odpověď na otázku „Co bys nechal napsat na billboard?“

WIM „THE ICEMAN“ HOF

Wim Hof (TW/IG: @ICEMAN_HOF, ICEMANWIMHOF.COM) je holandský rekordman přezdívaný „The Iceman“ (Ledový muž). Je autorem Metody Wima Hofa a držitelem více než 20 světových rekordů. Wim je extrémní odvážlivec, co má běžně ve zvyku dožadovat se vědeckého změření a potvrzení svých kousků. Tady je pro ilustraci pár příkladů:

- V roce 2007 vylezl na Mount Everestu do nadmořské výšky kolem 7 500 metrů, kde začíná „zóna smrti“, jen v šortkách a botách.

- V roce 2009 dokončil celý maraton za polárním kruhem ve Finsku, opět pouze v šortkách. Přestože se teploty blížily −20 °C.

- Vytvořil několik rekordů ve výdrži v ledové lázni. Jeho nejlepší čas jsou téměř 2 hodiny.

- V roce 2011 zaběhl celý maraton v poušti Namib bez vody. Taky dokáže běžet ve vysoké nadmořské výšce, aniž by trpěl výškovou nemocí.

VAROVÁNÍ: NIKDY NEDĚLEJTE DECHOVÁ CVIČENÍ VE VODĚ NEBO PŘED TRÉNINKEM VE VODĚ. ZTRÁTA VĚDOMÍ V MĚLKÉ VODĚ MŮŽE BÝT SMRTELNÁ A JEJÍ NÁSTUP NEUCÍTÍTE, DOKUD NEBUDE POZDĚ.

Dechová cvičení Wima Hofa by se nikdy neměla dělat v blízkosti vody. Joshua Waitzkin, další host mého podcastu s desítkami let zkušeností s free-divingem, utrpěl ztrátu vědomí ve veřejném bazénu v New York City a byl 3 minuty pod vodou, než ho plavčík vytáhl. Dalších 20 minut pak zůstal v bezvědomí. Musel být na tři dny hospitalizován a podroben celé řadě testů, které měly zhodnotit zdravodní stav včetně potenciálního poškození mozku. Neskutečně snadno mohl zemřít. Tak ještě jednou: Nedělejte tento druh dechových cvičení v kombinaci s ponořením do vody. Než ztratíte vědomí, žádné výstražné signály už nezazní. Je to jasné?

EXPERIMENT, KTERÝ VÁM VYRAZÍ DECH

Než popíšu tohle cvičení, zopakuji něco, co už jsem párkrát napsal: Prosím vás, nebuďte padlí na hlavu a neubližte si. Použijte velmi měkký povrch pro případ, že byste upadli na obličej.

1. Udělejte takovou sérii kliků, že několik posledních už bude na hranici vašich sil. Zaznamenejte si jejich počet.

2. Aspoň 30 minut si odpočiňte.

3. Udělejte zhruba 40 opakování následujícího dechového cvičení: Nadechněte se do plných plic (roztáhněte hrudník) a prudce vydechněte (razantně stlačte hrudník). Výdech si můžete představit jako krátké „ha“. Pokud dýcháte správně, po 20 až 30 opakováních se budete cítit uvolněně, mírně se vám začne točit hlava a můžete cítit jemné mravenčení, často nejdřív v rukou.

4. Při posledním cyklu dýchání se zhluboka nadýchněte, zcela vydechněte a udělejte další sérii kliků. Lidé poměrně často zjistí, že udělají daleko víc kliků než na začátku, i když mají prázdné plíce.

CHLAD JE SKVĚLÁ OČISTNÁ SÍLA

Wim, surfařský král Laird Hamilton a Tony Robbins využívají chlad jako nástroj. Zlepšuje fungování imunitního systému, pomáhá odbourávat tuk (zejména zvýšením hladiny hormonu adiponektinu) a výrazně zlepšuje náladu. Třeba Van Goghovi potom, co si uřízl ucho, předepisovali v psychiatrické léčebně studené koupele dvakrát denně.

„Všechny problémy, na které v každodenním životě narážím, v kontaktu s chladem ustupují. Vystavit se pořádnému chladu je ohromná očista.“

Wim se nebojí jít s chladem do děsivých extrémů (jednou mu při plavání v jezeře pod ledem zmrzly sítnice), ale vám může stačit zakončovat sprchování „studeným finále“. Jednoduše na sebe posledních 30 až 60 vteřin sprchování pusťte úplně studenou vodu. Kromě ostatních v této knize to dělá i Naval Ravikant, Joshua Waitzkin a já. Josh to praktikuje i se svým maličkým synem Jackem, kterého naučil říkat „To je paráda!“, když už mu studená voda připadá nesnesitelná.

Tady je můj současný režim ochlazování, často prokládaný horkem. Celý můj „trénink“ tedy vypadá takhle: 1. předtréninková dávka BCAA, trénink, 3. potréninkový syrovátkový protein, 4. okamžité horko (~20 minut) následované 5. chladem (5 až 10 minut). Cyklus horka a chladu opakuji dvakrát až čtyřikrát.

Moje potréninková ledová rutina vypadá takhle:

- Dám zhruba 20 kg (podle velikosti vany) ledu do vany a doplním vodou. Tímhle pořadím si ušetřím zbytečné cákání a urychlím to. V USA se na dodávky ledu hodí Instacart. Nebo si můžete do garáže koupit mrazák jen na pytle s ledem, což je mnohem jednodušší než nejrůznější výrobníky ledu a chladicí udělátka.

- O 15 až 20 minut později, jakmile voda dosáhne teploty zhruba 7 ˚C, je koupel připravená. Teplotu vody měřím ponorným teploměrem za pět dolarů od Carolina Biological Supply Company. Trenér Sommer ochlazuje své svěřence ve vodě o teplotě okolo 10 ˚C.

- Po horku vlezu do ledové lázně; ruce přitom držím nad vodou. To mi umožňuje vydržet déle, protože v rukou je vysoká hustota kapilár. Ruce ponořím až na poslední 3 až 5 minut.

KOUZELNÁ DIETA

Čekal jsem, že mutant jako Wim vysype z rukávu nějaké dietetické triky. Když jsem se ho zeptal, jak vypadá jeho typická večeře, odpověď mě rozesmála: „Rád si dám těstoviny a pár piv. Asi tak.“ Jak může fungovat při takové stravě? Může v tom hrát roli genetika, ale i fakt, že jen vzácně jí před šestou večer a většinou jí jen jednou denně. Řečeno moderním žargonem: Už desítky let se cvičí v přerušovaném půstu.

OBJETÍ SRDCE NA SRDCE

Když jsem s Wimem poprvé trénoval v Malibu v Kalifornii, všiml jsem si, že objímá jinak než většina lidí. Levou rukou obejme rameno druhého člověka a hlavu přitom skloní napravo od hlavy svého protějšku. Zeptal jsem se někoho z jeho týmu, jestli je levák.

„Kdepak. Jen se chce s každým obejmout srdce na srdce.“

Líbí se mi to. A několik přátel v téhle knížce to tak při zvláštních příležitostech už taky dělá. Počítejte ale s tím, že to lidi rozhodí. Jako když někomu podáte na pozdrav levou ruku. Je lepší to nějak uvést (třeba říct „srdce na srdce“), aby nedošlo doslova k čelní srážce.

WIM + DOM = ZAJÍMAVÉ VÝSLEDKY

V průběhu jednoho tréninku jsem se dopracoval od normálního zadržení dechu na 45 vteřin ke 4 minutám a 45 vteřinám. Bez jakýchkoli znatelných vedlejších účinků. O několik měsíců později jsem ve stadiu hluboké ketózy (víc než 6 mmol) po osmi dnech půstu dělal stejná cvičení v hyperbarické kyslíkové komoře s tlakem 2,4 ATA. Výsledek? Zadržel jsem dech na neskutečných 7 minut a 30 vteřin. Pak jsem toho radši nechal, protože jsem měl strach, aby se mi neroztekl mozek. Pokud jste zázrakem přehlédli moje varování na začátku tohoto profilu, si ho přečtěte. Pokud jste ho četli, přečtěte si ho znovu. Další informace o ketóze a půstu najdete v profilu Dominica D’Agostina.

SUDOVÁ SAUNA RICKA RUBINA

Tady jsou specifikace sudové sauny Ricka Rubina, což je o něco menší verze sauny, kterou má Laird Hamilton. Podél jejích stěn se nacházejí dvě dlouhé lavice, kam se snadno usadí 6 až 8 lidí. Má tak 2 metry v průměru i na výšku.

Doma na dvoře mám přesný duplikát a často ho používám jednou i dvakrát denně, protože se vyhřeje za pouhých 5 až 15 minut. Jak to může jít tak rychle? Topné těleso je 3- až 4× větší, než by vzhledem k objemu sauny mělo být. Takový nepoměr jsem zvolil záměrně, ale rozhodně vyděsí dodavatele, kteří se zdráhají dodat malou saunu s velkým topidlem. Musíte je přesvědčit, že to tak chcete na vlastní nebezpečí.

Sauna a topidla se běžně prodávají zvlášť. Pro firmu Dundalk, od které jsem si saunu objednal, bude tahle knížka zřejmě „smrtelným objetím“ – určitě bude tak zahlcená poptávkou, že přestane stíhat. Proto nabízím i několik alternativ. Ceny se pochopitelně postupem času mění.

Sauna

Sudová sauna Dundalk 7" × 8" z červeného cedru s oknem, bytelnými skládacími lavicemi a na zakázku vyrobeným dřevěným chráničem topidla (závěs dveří vlevo) – cena ~6 500 USD (bez montáže) dundalkleisurecraft.com.

Další dodavatelé se slušnými recenzemi, kteří stojí za zvážení: almostheaven.com barrel-sauna.com leisureliving.ca.

Topení

Model NC-12 s ovládáním SC-9 a 1fázovou reléovou skříní plus 2 krabice kamenů (na stejnou konfiguraci jako mám já) – cena ~2 000 USD sauna.com/nordic-sauna-heaters leisureliving.ca.

JASON NEMER

Jason Nemer (IG: @JASONNEMER, ACROYOGA.ORG) je spoluzakladatel cvičení AcroYoga spojujícího duchovní moudrost jógy, laskavost thajské masáže a dynamiku akrobacie. Jason je dvojnásobným juniorským mistrem USA ve sportovní akrobacii a v roce 1991 reprezentoval USA na mistrovství světa v Pekingu. Jako akrobat vystupoval při zahajovacím ceremoniálu olympiády v roce 1996. AcroYoga má nyní certifikované učitele ve více než 60 zemích světa a stovky tisíc praktikujících.

Duchovní zvíře: králíček

TROCHA KONTEXTU

V roce 2015 jsem vedle Jasona seděl při večeři u jednoho kamaráda v L. A. Přišla řeč na mou bolest v bedrech a on mi nabídl, že mě rovnou na místě „proletí“. Protože jsem neměl ponětí, co to znamená, souhlasil jsem. A on mnou asi tak 15 minut točil ve vzduchu na svých nohou. Bylo to neskutečné a působilo to na mě, jako by popíral zákony fyziky. Dvě věci stojí za zmínku: Vážil jsem zhruba 80 kg a on váží okolo 70 kg (už totéž dělal i s dvoumetrovým chasníkem, co měl 130 kg). A po působení převrácené trakce mě záda úplně přestala bolet.

Jóga mě v minulosti vždycky odpuzovala: moc podivného názvosloví a málo zábavy. Ovšem akrojóga je něco úplně jiného. Sice musíte překousnout občasný sanskrt, ale jinak je to v podstatě kombinace silového tréninku s vahou těla, tance („základna“ vede a „letec“ následuje), rvačky (občasné držkopády) a rehabilitace kyčlí (po deseti trénincích jsem měl pocit, že spodní část mého těla omládla o 10 let).

Taky je to výjimečná pohybová náhražka Prozacu. V kultuře, kde je fyzický kontakt tabu, vám umožní zažít smyslové – nikoli ovšem sexuální – spojení. A přitom si vypěstujete ohromnou sílu a pružnost. V neposlední řadě se minimálně polovinu času při všech trénincích směju. Je to báječný protipól všech mých „vážných“ tréninků. Jestli mě chcete vidět v roli základny i letce nebo ode mě odkoukat některé základní techniky, stačí zadat „acroyoga“ na youtube.com/timferriss.

NÁHODY A KONCE

Čaj oolong

Jason nám při nahrávání donesl k pití tento lahodný čaj. Někdy se mu říká „navoněný čaj z kachního hovna“. Tenhle krycí název zřejmě pochází z dob, kdy si obyvatelé jednoho čínského kraje chtěli tento úžasný čaj schovávat jen sami pro sebe, proto mu začali říkat „kachní hovno“. Chytrá taktika. Zastírání jim vycházelo celá staletí, dokud se neukázalo, že vůbec nechutná jako kachní hovno. Jason si ho kupuje od Quantitea (quantitea.com).

Posledních 6 let Jason neustále cestuje po světě a na žádném místě se nezdrží déle než 3 týdny. Cestuje jen s minimem zavazadel, ale nehne se bez ukulele a nákladu čaje, který by vytížil jednoho osla.

FeetUp (pomůcka pro stoj na ramenou) nebo náhražky

Pro většinu lidí je při učení stojky limitujícím faktorem zápěstí. Nejslabší článek vám nedovolí dostatečně trénovat polohu vzhůru nohama. Zařízení FeetUp tento problém řeší – můžete si ho představit jako malé polstrované záchodové sedátko na nízké stoličce. Strčíte do něj hlavu, rameny se opřete o polstrování, chytnete se madel a zaujmete stoj vzhůru nohama, přičemž váha těla spočívá na ramenou. Díky tomu můžete intenzivněji procvičovat správné držení těla a polohová cvičení (tuck, pike, straddle atd.). Jason pokládá za nejlepší právě FeetUp, ale ve Spojených státech se tato pomůcka špatně shání (en.feetup.eu). BodyLift Yoga Headstand nebo Yogacise Bench vám poslouží podobně. Nebo si zkuste najít na webu „yoga headstand bench“.

Co říká jeden z Jasonových učitelů, čínský mistr akrobacie Lu Yi

Pro inspiraci se podívejte na tyhle profily na Instagramu:

@theacrobear

@duo_die_acrobatics

@acrospherics

@cheeracro_

@acropediaorg

@mike.aidala

@yogacro

Přehled hodin, učitelů a skupin akrojógy:

AcroYoga.org

✷  Věříš něčemu, co ostatní považují za šílené?

✷  Jaké knížky nejčastěji doporučujete nebo dáváte jako dárek?

✷  Jasonův nejlepší nákup do 100 dolarů

✷  Co bys nechal napsat na billboard?

MYŠLENKY NA ROZLOUČENOU: NEŠKATULKUJTE

Table of Contents

PŘEDMLUVA

NA RAMENOU VELIKÁNŮ

ČTĚTE NEJDŘÍV – JAK ZACHÁZET S TOUHLE KNÍŽKOU

ČÁST 1: ZDRAVÍ

Amelia Boone

Rhonda Perciavalle Patrick, PhD

Christopher Sommer

Dominic D’Agostino

Patrick Arnold

Joe De Sena

Wim „The Iceman“ Hof

Jason Nemer

ČÁST 2: BOHATÍ

ČÁST 3: MOUDŘÍ