Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

PhDr. Jana Nemcová, PhD., Mgr. Edita Hlinková, PhD. a kolektiv
Univerzita Komenského v Bratislave, Jesseniova lekárska fakulta v Martine
Univerzita Palackého v Olomouci, Fakulta zdravotnických věd

DIABETES MELLITUS
Management ošetřovatelské péče

Hlavní autorky a editorky:
PhDr. Jana Nemcová, PhD., Mgr. Edita Hlinková, PhD.

Kolektiv spoluautorek:
Doc. Mgr. Ivana Bóriková, PhD., Mgr. Edita Hlinková, PhD., PhDr. Lenka Machálková, PhD., PhDr. Jana Nemcová, PhD., Mgr. Blažena Ševčíková, PhD., Mgr. Lenka Štureková, PhD.

Překlad:
Mgr. Ludmila Míčová

Recenzentky:
Prof. PhDr. Mgr. Helena Kadučáková, PhD.
PhDr. Simona Saibertová, Ph.D.
PhDr. Andrea Bukovská, MHA, MPH

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2024
Cover Photo © depositphotos.com, 2024

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 9722. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Helena Vorlová
Sazba a zlom Josef Lutka
Počet stran 144
1. vydání, Praha 2024

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-7497-3 (ePub)
ISBN 978-80-271-7496-6 (pdf)
ISBN 978-80-271-5361-9 (print)

O autorkách

Jana Nemcová (1960) získala titul PhDr. na Filozofické fakultě Univerzity Komenského v Bratislavě v oboru Pedagogika – Péče o nemocné (1988). Titul PhD. obhájila na Jesseniově lékařské fakultě v Martině Univerzity Komenského v Bratislavě z vědního oboru Ošetřovatelství (2006). Odborně se zaměřuje na péči o pacienta v chirurgii, geriatrii a paliativní péči, věnuje se problematice edukace a kvalitě života pacientů. Je autorkou odborné publikace Moderná edukácia v ošetrovateľstve a spoluautorkou monografií, vysokoškolských učebnic, učebních textů a výzkumných studií v uvedené problematice. Byla hlavní řešitelkou projektu Višehradské skupiny k problematice kvality života pacientů s diabetickou ulcerací a spoluautorkou evropských projektů se zaměřením na paliativní péči a ošetřovatelské vzdělávání. V současnosti se podílí na teoretické a praktické výuce studentů ošetřovatelství v Ústavu ošetřovatelství Jesseniovy lékařské fakulty v Martině v pregraduálním a postgraduálním studiu, jakož i v programech dalšího vzdělávání zdravotnických pracovníků a vzdělávání studentů medicíny v českém i anglickém jazyce v problematice ošetřovatelství.

Edita Hlinková (1972) získala titul PhD. na Jesseniově lékařské fakultě v Martině Univerzity Komenského v Bratislavě v oboru Ošetřovatelství (2010). Ve své odborné činnosti se věnuje problematice ošetřovatelství v chirurgických oborech a ošetřování chronických ran, jakož i edukaci chronicky nemocných a kvalitě poskytované ošetřovatelské péče. Je spoluautorkou monografie Manažment chronických ran, vysokoškolské učebnice Nehojace sa rany, sestavovatelkou multimediální vysokoškolské učebnice Multimediálna e-učebnica ošetrovateľské postupy v špeciálnej chirurgii, autorkou vysokoškolských skript Všeobecná chirurgia a ošetrovateľstvo – vybrané kapitoly, spoluautorkou odborné učebnice Moderná edukácia v ošetrovateľstve a dalších jiných knižních a časopiseckých publikací. V současnosti pracuje jako odborná asistentka na Jesseniově lékařské fakultě v Martině, kde vyučuje předmět Chirurgie a ošetřovatelství, je garantem specializačního studia Ošetřovatelská péče o dospělé a garantem certifikované pracovní činnosti Ošetřování chronických ran.

Ivana Bóriková (1962) získala Mgr. titul na Filozofické fakultě Univerzity Komenského v Bratislavě v oboru Pedagogika – Péče o nemocné (1986). Titul PhD. obhájila na Jesseniově lékařské fakultě v Martině z vědního oboru Ošetřovatelství (2009). Habilitovala na Zdravotně sociální fakultě Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích ve studijním oboru Ošetřovatelství (2015). Odborně se zaměřuje na péči o pacienta v interním, geriatrickém a komunitním ošetřovatelství, na problematiku chronických onemocnění a zdravotní gramotnosti, na ošetřovatelskou diagnostiku, měřící nástroje v ošetřovatelství a bezpečnost pacienta. Je autorkou a spoluautorkou několika monografií, vysokoškolských učebnic, učebních textů a výzkumných studií v uvedené problematice. V současnosti je na funkčním místě docentky v Ústavu ošetřovatelství Jesseniovy lékařské fakulty v Martině, kde se podílí na teoretické a praktické výuce studentů ošetřovatelství v pregraduálním, postgraduálním studiu a v různých programech dalšího vzdělávání zdravotnických pracovníků.

Lenka Machálková (1963) získala titul PhDr. na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy v Praze ve studijním oboru Učitelství odborných předmětů pro střední zdravotnické školy Pedagogika – Péče o nemocné (1989). Titul Ph.D. obhájila na Pedagogické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci v oboru Antropologie (2008). Autorka se odborně zaměřuje na problematiku profese sestry, pacientů s chronickým onemocněním, konceptu bazální stimulace a dalších konceptů péče o pacienta. Je autorkou a spoluautorkou monografií, učebních textů, odborných článků, výzkumných studií v uvedené problematice. V současnosti pracuje jako odborná asistentka v Ústavu ošetřovatelství Fakulty zdravotnických věd Univerzity Palackého v Olomouci a podílí se na teoretické a praktické výuce studentů nejen v oboru Ošetřovatelství.

Blažena Ševčíková (1979) získala titul Ph.D. na Lékařské fakultě Ostravské univerzity v oboru Ošetřovatelství (2022). Odborně se zaměřuje na problematiku chirurgie, traumatologie a ortopedie. Věnuje se nehojícím se ranám a defektům, problematice deliria a didaktice ošetřovatelské praxe. Je autorkou skript Kapitoly z ošetřovatelské péče v chirurgii a traumatologii a spoluautorkou publikace Demence hodnotící techniky a nástroje. V současné době pracuje na Fakultě zdravotnických věd Univerzity Palackého v Olomouci (FZV UP) na pozici odborný asistent, kde vyučuje předměty Ošetřovatelská péče v ortopedii a traumatologii, Ošetřovatelská péče o nehojící se rány a defekty, Ošetřovatelská péče o stomie. Na FZV UP pracuje v Centru praxí a praktické výuky, kde zajišťuje studentům praxi po administrativní a legislativní stránce. Je garantem certifikovaného kurzu Mentor klinické praxe ošetřovatelství a porodní asistence. Ve Fakultní nemocnici Olomouc pracuje na pozici všeobecná sestra se specializací na Traumatologické klinice.

Lenka Štureková (1987) získala titul Ph.D. na Lékařské fakultě Ostravské Univerzity v Ostravě v oboru ošetřovatelství (2016). Věnuje se problematice paliativní péče, dekubitů a vzdělávání v ošetřovatelství. V daných problematikách publikuje výzkumné studie. Je hlavní autorkou monografie Demence – Hodnoticí techniky a nástroje a vysokoškolské učebnice Vybrané kapitoly z ošetřovatelství v onkologii. Je spoluautorkou projektu Agentury pro zdravotnický výzkum ČR s názvem „Faktory ovlivňující kvalitu života u mladých dospělých po ischemické cévní mozkové příhodě: prospektivní studie u mladých pacientů do 50 let v České republice“. V současnosti pracuje jako odborná asistentka na Fakultě zdravotnických věd Univerzity Palackého v Olomouci, kde vyučuje předměty Ošetřovatelská péče v onkologii, Semináře k bakalářským pracím a Diplomový seminář. Výsledky vědecko-výzkumné práce prezentuje na domácích a zahraničních konferencích.

Seznam zkratek

ABI

index kotník – paže (Ankle-Brachial Index)

ACC

Americká vysoká škola kardiologie (American College of Cardiology)

ACI

arteria carotis interna

ACM

arteria cerebri media

ADA

Americká diabetologická asociace (American Diabetic Association)

AGIs

inhibitory α-glukosidázy (Alpha-Glucosidase Inhibitors)

AHA

Americká kardiologická asociace (American Heart Association)

ASA-E

Klasifikace americké společnosti anesteziologů pro urgentní operace (American Society of Anesteziologists-Emergency Surgery)

BAS

žlučové kyseliny (Bile Acid Factors)

BEP

bazální energetické požadavky

BGM

monitorování glukózy v krvi (Blood Glucose Monitoring)

BMI

index tělesné hmotnosti (Body Mass Index)

BSA

nástroj na posouzení polykání (Bedside Swallowing Assessment)

CCM

model chronické péče (Chronic Care Model)

CGM

kontinuální monitorování glukózy (Continuous Glucose Monitoring)

CMP

cévní mozková příhoda

CNS

centrální nervový systém

CSII

kontinuální inzulinová infuze (Continuous Subcutaneous Insulin Infusion)

ČDS

Česká diabetologická společnost

DASH

dietní přístupy k zastavení hypertenze (Dietary Approaches to Stop Hypertension)

DESG

Diabetes Education Study Group

DIC

diseminovaná intravaskulární koagulace (Disseminated Intravascular Coagulation)

DM

diabetes mellitus

DK

dolní končetiny

DKA

diabetická ketoacidóza

DPP-4

dipeptidylpeptidáza-4

DSME

Diabetes Self-Management Education

DTK

diastolický tlak krve

DU

diabetická ulcerace

EASD

Evropská asociace pro studium diabetu (European Association for the Study of Diabetes)

EBM

medicína založená na důkazech (Evidence Based Medicine)

EBP

praxe založená na důkazech (Evidence Based Practice)

ECEA

everzní karotická endarterektomie (Eversion Carotid Endarterectomy)

ECHO

echokardiografie

EEG

encefalografie

EKG

elektroencefalografie

FGM

monitorování glukózy senzorem (Flash Glucose Monitoring)

FEV1

úsilně vydechnuý objem za 1 sekundu (Forced Expiratory Volume in the first second)

FFA

volné mastné kyseliny (Free fatty acids)

FPG

glykemie v plazmě nalačno (Fasting Plasma Glucose Test)

GADA

protilátky proti dekarboxyláze (Glutamic Acid Decarboxylase Antibodies)

GCS

Glasgowská stupnice kómatu (Glasgow Coma Scale)

GDC

Global Diabetes Compact

GDM

gestační diabetes mellitus

GGE

glykemický glukózový ekvivalent (Glycaemic Glucose Equivalent)

GI

glykemický index

GIP

Glucose-Dependent-Insulinotropic Peptide

GIT

gastrointestinální trakt

GKI

glukóza-kalium-inzulin

GL

glykemická nálož (Glycaemic Load)

GLP-1

Glucagon-like peptide-1

GLUT

typ transportéru glukózy (Insulin-Regulated Glucose Transporter)

GRF

glomerulární filtrace

HbA1c

glykovaný hemoglobin

HDL

lipoproteiny s vysokou hustotou (High Density Lipoproteins)

HHS

hyperglykemický hyperosmolární syndrom

IA2-A

protilátky proti tyrozinovým fosfatázám

IAH

syndrom nerozpoznané hypoglykemie (Impaired Awareness of Hypoglycemia)

IDF

Mezinárodní diabetologická federace (International Diabetes Federation)

IFG

hyperglykemie nalačno (Impaired Fasting Glucose)

IGT

porušená glukózová tolerance (Impaired Glucose Tolerance)

ICHOM

Mezinárodní konsorcium pro měření zdravotních výsledků (International Consortium for Health Outcomes Measurement)

ICHS

ischemická choroba srdeční

IKT

informační a komunikační technologie

IL

interleukin

INZ

inzulin

IR

inzulinová rezistence (Insulin Resistance)

IU

mezinárodní jednotka (International Unit)

KCl

kalium chlorátum

KVO

kardiovaskulární onemocnění

LADA

latentní autoimunitní diabetes u dospělých (Latent Autoimmune Diabetes in Adults)

LDL

lipoproteíny s nízkou hustotou (Low Density Lipoproteins)

MDI

vícenásobné denní injekce (Multiple Daily Injections)

MK

mastné kyseliny

MKCH

Mezinárodní klasifikace chorob

MNT

Léčebná výživa (Medical Nutritional Therapy)

MODY

geneticky autozomálně podmíněný typ DM (Maturity – Onset Diabetes of the Young)

MS

metabolický syndrom

NaCl

Natrium chloratum

NFI

přirozená výživa (Natural Food Interaction Diet)

NIC

Klasifikace ošetřovatelských diagnóz (Nursing Intervention Classification)

NICE

Národní institut pro zdraví a excelentní péči (National Institute for Health and Care Excellence)

NL

necrobiosis lipoidica

NYHA

Kardiologická asociace NewYork (NewYork Heart Association)

oGTT

orální glukózotolerační test (Oral Glucose Tolerance Test)

non-HDL-C

celkový cholesterol mínus HDL-C (non-High-Density Lipoprotein Cholesterol)

PAD

perorální antidiabetika

paCO2

parciální tlak oxidu uhličitého

PAO

periferní arteriové obliterující onemocnění (Peripheral arterial obliterans)

PBD

rostlinná strava (Plant-Based Diet)

PCOS

syndrom polycystických ovarií (Polycystic Ovarii Syndrome)

PPARγ

peroxizomový proliferátor – aktivovaný receptor gama (Peroxisome Proliferator-Activated Receptor gamma)

PROMs

pacientem referované hodnocení výsledků (Patient Reported Outcomes Measurements)

RGI

relativní glykemický účinek (Relative Glycaemic Impact)

s.c.

subkutánně

SDM

specifické (jiné) typy DM

SGLT2

gliflozin

SGLT-2i

inhibitor kotranspotoru-2

STK

systolický tlak krve

SU-PAD

deriváty sulfonylurey

SVL

Společnost všeobecného lékařství

TAG

triacylglyceroly

TIA

tranzitorní ischemická ataka

TK

tlak krve

TM

transformační model (Transformation Model)

TNF-α

tumor nekrózy faktor alfa

TSH

tyreostimulační hormon

T1DM

DM 1. typu

T2DM

DM 2. typu

3DFD

trojdimenzionální model péče při DM (The Three Dimension for Diabetes)

VT

dechový objem (Volume Tidal)

WHO

Světová zdravotnická organizace (World Health Organization)

Úvod

Problematika diabetes mellitus v kontextu managementu ošetřovatelské péče je neodmyslitelnou součástí komplexní multidisciplinární péče. Témata zpracovaná v jednotlivých vědeckých kapitolách vycházejí z vědeckých výzkumů a klinických doporučených postupů. Publikace poskytne odborníkům v ošetřovatelství, jako i v jiných zdravotnických oborech interních a chirurgických disciplín, explicitní poznatky k tomuto závažnému, ale stále nevyléčitelnému onemocnění, s celosvětově zvyšujícími se demografickými ukazateli a dopadem na sociálně-zdravotní systémy i jednotlivce.

Dodržování diabetické diety s pravidelnou fyzickou aktivitou a kontrolou tělesné hmotnosti je předpokladem optimální metabolické kompenzace diabetu pro zajištění compliance s terapeutickým režimem. Kromě standardních diabetických diet se věnujeme také alternativním způsobům stravování vhodných pro diabetiky. Fyzickou aktivitu u diabetiků považujeme za důležitou pro zvýšení kardiovaskulární výkonnosti, inzulinové senzitivity a také redukci nadváhy a obezity.

Moderní farmakoterapie diabetes mellitus je neodmyslitelnou součástí poznatků v managementu péče o diabetiky, které zahrnují celou řadu perorálních antidiabetik po rozsáhlé možnosti inzulinoterapie. Poukazujeme na respektování posouzení managementu farmakoterapie při léčbě konkrétního pacienta a ve vztahu k optimálním výsledkům kompenzace daného typu diabetes mellitus, včetně edukace k sebeřízení farmakoterapie pacientům.

Součástí komplexního zvládání managementu při diabetes mellitus jsou i poznatky a doporučení k akutním a chronickým komplikacím, které představují závažné situace ohrožující pacienta na životě a zhoršující jeho kvalitu života. Důraz je kladen na prevenci, volbu intervencí, na jejich eliminaci a edukaci k self-monitorování a self-managementu pacienta.

Perioperační ošetřovatelská péče má u pacientů s diabetes mellitus svá specifika. Akcentujeme multidisciplinární spolupráci a koordinaci individualizované perioperační péče k minimalizaci komplikací a podpoře self-managementu diabetu. Vyzdvihujeme roli specializovaných diabetologických sester na chirurgických odděleních a požadavek existence standardních postupů a protokolů k managementu diabetika v perioperačním období.

Závažnost diabetických ulcerací, jako jedné z vážných komplikací diabetes mellitus, je prezentována ve vlastní výzkumné studii, která sledovala vliv diabetické ulcerace na kvalitu života pacientů. Klinické ukazatele a kvalita života se vzájemně ovlivňují a mají dopad na život a léčbu pacientů, proto je třeba zaměřit management péče nejen na terapii, ale také humanizaci a personalizovanou péči o pacienty s diabetickou ulcerací.

Předkládaná monografie, sestávající z vědeckých kapitol, poskytuje rámec k problematice diabetes mellitus a managementu ošetřovatelské péče, přičemž se nejedná o statický výpočet poznatků, ale o nalézání vztahů a souvislostí pro porozumění managementu diabetes mellitus v kontextu na pacienta orientované péče.

s úctou autorky

1Východiska kmanagementu diabetes mellitus

Jana Nemcová

Diabetes mellitus (DM) je heterogenní skupinou metabolických onemocnění, která se projevují chronickou hyperglykemií. Příčinou stavu hyperglykemie je buď absolutní, nebo relativní deficit inzulinu (World Health Organization, Diabetes, 2019).

1.1Historické milníky asoučasnost diabetes mellitus

Představit historický vývoj DM umožňuje porozumět složitosti onemocnění, diagnostiky, léčby apéče opacienty stímto závažným onemocněním. První zmínka oDM sahá až do starověku anacházíme ji vEbersově papyru (1500 př. n. l.), kde jsou uvedeny potíže lidí trpících nadměrnou žízní azvýšeným močením. Indický chirurg Sushruta (500 př. n. l.) nazval cukrovku termínem madhumeha (moč podobná medu) auvedl, že postihuje hlavně bohaté, což dal do souvislosti snadměrnou konzumací potravin, jako je rýže, obiloviny asladkosti. Aretaeus zKappadocie (2. století n. l.), který měl svou lékařskou praxi vŘímě, popsal cukrovku stypickým nadměrným pitím aneúměrným vylučováním moči azavedl termín diabetes (diabaino) jako stav organismu, kterým protéká tekutina. Významný arabský lékař Avicenna (980–1037) ve svém souborném díle Canon medicinae popsal diabetes as ním související komplikace gangrénu asexuální dysfunkci adoporučoval pohybovou aktivitu acvičení, také vyhýbat se lékům sdiuretickým účinkem (Karamanou et al., 2016, s. 2).

Období středověku nebylo nakloněno medicínskému bádání. Intenzivní rozvoj nastal od novověku až po současnost. Onemocnění diabetes bylo lékařem Thomasem Willisem (1621–1675) doplněno opojem mellitus, což znamená sladký. Jako první evropský lékař věřil, že se nejedná opostižení ledvin, ale krve. Onemocnění připisoval stravovacím návykům apsychickému stavu, ale nedokázal vysvětlit, proč je moč tak sladká. Vysvětlení poskytl až o100 let později anglický lékař Matthew Dobson, který vroce 1774 zavedl jednoduchý test na přítomnost cukru vmoči. Významným objevem francouzského fyziologa Clauda Bernarda vroce 1855 bylo vysvětlení působení glykogenu vjátrech aprůběhu glukoneogeneze, čímž vysvětlil ivztah mezi cukrovkou, játry anervovým systémem. Vroce 1869 Paul Langerhans popsal výskyt specifických buněk ve slinivce břišní, ale neuměl zdůvodnit jejich funkci. Krátce poté, vroce 1889, patofyziologové Oskar Minkowski aJoseph von Mering potvrdili kauzální vztah mezi diabetem aslinivkou břišní (Babčák et al., 2008, s. 9).

Pokroky medicíny avýzkumů ve 20. století vedly kobjasnění anovým možnostem diagnostiky aterapie DM. Lékař Lane rozlišil ostrůvky α- aβ-buněk. Lékař Jean de Meyer vroce 1909 ztoho hypoteticky odvodil, že hormon, který vylučují, snižuje glykemii apojmenoval ho inzulin (zlatiského insula, ostrov) av roce 1916 sir Scharpey-Schafer potvrdil tvorbu specifického hormonu vβ-buňkách Langerhansových ostrůvků. Přelomem vléčbě diabetu se staly experimenty kanadského chirurga Fredericka Bantinga ajeho asistenta, studenta medicíny Charlese Besta. Jejich objevení inzulinu (vroce 1921) bylo průlomovým mezníkem vléčbě diabetu, za což Banting získal vroce 2023 Nobelovu cenu (Karamanou et al., 2016, s. 2).

Snahou dalšího období vléčbě inzulinem bylo přejít od zvířecího inzulinu kbiosynteticky vyráběným humánním inzulinům, čímž by se snížil výskyt protilátek anežádoucích vedlejších účinků. Postupně se vyvíjely humánní inzuliny aanalogy krátce působících inzulinů, které snižují riziko hypoglykemií adlouhodobě působících, které napodobují bazální sekreci inzulinu. Při přípravě čistého inzulinu pomohl biochemik James Collip. Díky němu vroce 1922 firma Eli Lilly (Indianopolis, USA) zahájila výrobu inzulinu, která se vkrátké době rozšířila do celého světa. Použití inzulinu vklinické praxi se věnoval izakladatel české endokrinologie prof. Josef Charvát (1897–1984) (Kudlová, 2015, s. 13). Léčba DM se vroce 1955 rozšířila oobjev účinku sloučeniny sulfonylmočoviny (sulfonylurey), která zahájila éru využívání perorálních antidiabetik (PAD), glinidů upravujících glykemii po jídle aglitazonů, které významně snižují rezistenci inzulinu. Vsoučasnosti jsou to nejnovější PAD glifloziny, které ovlivňují iobezitu apomáhají ke kardiovaskulární bezpečnosti pacienta (Šmahelová, 2019, s. 174).

Významný objev ouvolnění látky zLangerhansových ostrůvků do krve, kterou tvoří stejné množství inzulinu aC-peptidu, zveřejnili vroce 1967 Steiner aAyer zuniverzity vChicagu. Stanovením C-peptidu bylo zjištěno, do jaké míry je pacient schopen tvořit vlastní inzulin.

Ve třicátých letech 20. století byly publikovány zahraniční adomácí zkušenosti zléčby diabetiků, kteří byli dobře kompenzováni během nemocniční léčby, ale umírali během několika let domácí léčby. Tato zjištění vedla lékaře asestry kzaměření se na edukaci ohledně diety, zdravé životosprávy, fyzické činnosti aúpravy dávek inzulinu. Rozvoj edukace diabetiků podpořilo ietablování studijní skupiny pro edukaci diabetiků – Diabetes Education Study Group (DESG) včele sJeanem Philipem Assalem vroce 1979 při Evropské asociaci pro studium diabetu (European Association for the Study of Diabetes, EASD). Edukaci diabetiků měla zajišťovat iprvní poradna pro diabetiky, která vznikla vPraze (1928). Postupně všedesátých letech 20. století vznikala idalší centra pro diabetiky, která se stala základem pro vznik diabetologických ambulancí vČeskoslovensku.

Důležitou událostí vEvropě bylo vroce 1989 přijetí Společného programu péče odiabetiky vEvropě vSaint Vincent vItálii. Program známe jako Saintvincentskou deklaraci abyl zaměřen na diagnostiku, léčbu, komplikace, edukaci, sociální aspekty ataké mezinárodní spolupráci vproblematice diabetu (Kudlová, 2015, s. 14). Navzdory pokroku vdiagnostice aterapii DM představuje iv současnosti narůstající problém avyžaduje pozornost sociálně-zdravotních systémů apolitiků na celém světě. Závažnost DM ještě více odhalila pandemie COVID-19, kdy jedno ze tří úmrtí souvisejících sCOVID-19 tvořili právě diabetici. DM ovlivňuje zdraví jednotlivců, jejich rodiny amá vliv ina sociální aekonomické nároky na společnost. Nejde jen ozvyšující se finanční výdaje, ale také nedostatek zdravotnického personálu apřidělování zdrojů pro zdravotnictví. DM také způsobuje nepřímé náklady, včetně snížené produktivity, absence zdůvodu onemocnění, invalidity, předčasného důchodu apředčasné ztráty na životech. Navíc T2DM stále častěji postihuje lidi vmladším věku aonemocnění je agresivnější. Příliš často zúčastněné strany, jako jsou vědecké alékařské komunity, ale ipacienti žijící sdiabetem, nepřistupují kpolitice DM společně, ale úzce zjednotlivých úhlů pohledu, čímž lidé srozhodovacími pravomocemi setrvávají na zažitých přístupech (Matieu et al., 2023, s. 247).

Očekává se, že DM budou brát vážně nejen jednotlivci, ale také zdravotničtí profesionálové alidé srozhodovacími pravomocemi. Světová zdravotnická organizace (World Health Organization, WHO) vroce 2021 (100. výročí objevení INZ) spustila celosvětovou kampaň za celostní zaměření se na DM pod názvem Global Diabetes Compact (GDC) sdůrazem na důležitost prevence, diagnostiky akontroly DM apožaduje přijetí Národního diabetologického plánu vrámci všech zemí (IDF, 2021, s. 2). Cílem GDC je snížit riziko DM azajistit, aby všichni diabetici měli přístup ke spravedlivé, komplexní, dostupné akvalitní léčbě apéči, podpořit prevenci T2DM zobezity, nezdravého stravování afyzické nečinnosti (WHO Global Diabetes Compact, 2021). Pro hodnocení dosahování výsledků GDC pro DM jsou požadovány od zemí standardizovaná měření (metriky), která se týkají pacientů sDM, lidí srizikem DM acelé populace. Sbírání dat do registrů je považováno za důležité pro hodnocení plnění očekávaných cílů azároveň poskytuje lidem srozhodovacími pravomocemi informace kprovádění změn na národní icelosvětové úrovni (Gregg et al., 2023, s. 1302).

Novodobá léčba audržování DM pod kontrolou azejména komfort pacientů podporuje také vývoj nových technologií glukózových senzorů ainzulinových pump. Glukózové senzory pro kontinuální (Continuous Glucose Monitoring, CGM) aokamžité (Flash Glucose Monitoring, FGM) monitorování glukózy patří vsoučasnosti ke standardním metodám. Poskytují pacientům komplexní přehled oaktuální hodnotě avývoji glykemie. Glukózové senzory umožňují okamžitě reagovat azajistit stabilizaci glykemií, snížit glykemickou variabilitu apředcházet hypoglykemii. Léčba inzulinovou pumpou zlepšuje kompenzaci T1DM udětí idospělých. Propojení inzulinové pumpy sCGM se ukazuje jako nejúčinnější možnost léčby. Očekává se další vývoj těchto technologií anástup systémů pro hybridní nebo plně automatické dávkování INZ. Data zinzulinových pump akontinuálního monitorování by měla být pravidelně stahována zpřístrojů aanalyzována vpříslušných aplikacích pomocí telemonitoringu, což umožní zjistit efektivnost aadherenci pacienta sléčbou. Důležitá je přitom soustavná edukace pacientů osprávném používání moderních technologií, kde je žádoucí spolupráce interdisciplinárního týmu (diabetolog, diabetologická sestra, edukační sestra, výživový terapeut, specialista pro používání technologií). Nové technologie vedou ke stabilizaci glykemií, ke snížení glykemické variability, nižšímu riziku hypoglykemie, snížení výskytu sekundárních komplikací anákladů na jejich terapii av neposlední řadě ke zlepšení kvality života lidí sDM (Doničová, 2021, s. 252).

1.2Epidemiologie ademografie

Diabetes mellitus je jedním znejvíce progredujících onemocnění ve 21. století, kdy se počet nemocných za posledních 20 let ztrojnásobil. Mezinárodní diabetologická federace (International Diabetes Federation, IDF) uvedla 537 milionů lidí žijících sDM vroce 2021. Podle 10. edice IDF Diabetes Atlasu je odhad, že jeden zdeseti lidí ve věku 20–79 let má diabetes mellitus. Předpokládá se, že vroce 2045 bude celosvětově 784 milionů lidí nemocných DM (IDF Diabetes Atlas, 2021). Odhady pro Evropu poukazují, že jeden zjedenácti dospělých, což je 61 milionů lidí, žije sDM. Očekává se, že prevalence DM vevropském regionu vzroste odalších 13 % do roku 2045. Region Evropy má nejvyšší počet dětí adospívajících sT1DM, což je celkem 295 000 (Matieu et al., 2023, s. 247).

Česká republika vroce 2019 měla 783 036 pacientů sDM, což bylo 7339,1/100 000 obyvatel av roce 2021 to bylo již 813 873 a7750,5/100 000 obyvatel (Zdravotnická ročenka České republiky, 2019; 2021, s. 51). Slovenská republika měla vroce 2019 celkem 370 665 diabetiků, což představovalo 6791,4/100 000 obyvatel. Vroce 2021 to bylo 355 819 ana 100 000 obyvatel 6547,2. Pokles počtu diabetiků na Slovensku si můžeme odůvodnit úmrtí mezi diabetiky vdobě pandemie COVID-19. Vbřeznu 2020 zemřelo vnemocnicích až 70 % diabetiků (Lacka et al., 2021). Podle IDF se prevalence dospělých sDM vČeské republice odhaduje na 9,6 % ana Slovensku na 9,1 % dospělých obyvatel.

Celosvětově patří DM mezi deset nejčastějších příčin úmrtí. Odhaduje se, že vroce 2021 přibližně 6,7 milionu dospělých ve věku 20–79 let zemřelo vdůsledku DM nebo jeho komplikací, což odpovídá 12,2 % celosvětových úmrtí ze všech příčin vtéto věkové skupině. Přibližně jedna třetina (32,6 %) byli lidé vproduktivním věku (< 60 let) (IDF, 2021, s. 55).

Dospělí pacienti, kteří mají mimo jiné onemocnění iDM, mají 3,5krát vyšší riziko hospitalizace, než je tomu upacientů bez DM vanamnéze, ahospitalizace pacientů sDM bývá delší, ačkoliv jsou přijati se stejným onemocněním aterapií jako pacienti bez diabetu (Nikitara et al., 2019, s. 2). Náklady na zdravotní péči opacienty sDM jsou 2krát vyšší než olidi bez diabetu. Největší náklady jsou při léčbě mikrovaskulárních amakrovaskulárních chronických komplikací DM, které mohou být příčinou selhání ledvin, slepoty aneúrazových amputací dolních končetin. DM je 4–8krát vyšším rizikem kardiovaskulárních onemocnění (KVO) oproti běžné populaci. Globální výdaje vynaložené na léčbu apéči olidi sDM představují kolem 12 % nákladů na zdravotní péči (Meltem Koc et al., 2019, s. 119; ADA, 2020, s. 77).

Rostoucí globální prevalence DM je zapříčiněna rychlou urbanizací asedavým životním stylem, nevhodnými stravovacími návyky, spřevahou tuků aglycidů, nadváhou, hypertenzí adyslipidemií. Současně nárůst počtu lidí sDM, ve vyspělých zemích, souvisí také slepší zdravotní péčí, kde se mohou díky kvalitní péči dožívat vysokého věku (IDF, 2021).

1.3Screening, diagnostika aklasifikace

Kvčasné identifikaci rizikových osob pro T2DM se využívá metoda screeningu. Je třeba uvést, že screening diabetes mellitus 1. typu (T1DM) se udospělých aani udětí aadolescentů nedoporučuje (Mužík et al., 2021, s. 148). Screening mohou realizovat sestry spoužitím validovaných screeningových dotazníků na T2DM, jako je např. Diabetes Risk Test1 (Standards of Medical Care, 2022). Mezinárodně doporučený pro stanovení rizika T2DM je finský skórovací nástroj FINDRISC Diabetes Risk Calculator od Lindsrӧmové aTuomilehto (2003), kde nejsou potřebné laboratorní testy, ale hodnotí se kategorie: pohlaví, tělesná hmotnost, výška, věkové kategorie, obvod pasu, fyzická aktivita, denní příjem ovoce azeleniny, medikamentózní léčba hypertenze, zjištěná hyperglykemie, diagnostika DM upříbuzných. Výsledné skóre odpovídá určení rizika (nízké, střední avysoké) pro vznik DM vnásledujících 10 letech, kdy při vysokém riziku je 50% pravděpodobnost, že člověk onemocní DM (Lindsrӧm, Tuomilehto, 2003; Interdisciplinární doporučení, 2021).

Screening T2DM je vhodný pro dospělé starší 45 let, kteří mají nadváhu nebo jsou obézní, kde BMI > 25 kg/m2. Udětí adospívajících by se screening na T2DM měl provádět mezi 8–10 rokem, pokud mají nadváhu nebo obezitu aje přítomen jeden nebo více rizikových faktorů pro T2DM. Screeningem může být odhalen iprediabetes, pro který jsou vodborné literatuře používány ipojmy prediabetický nebo metabolický syndrom. Prediabetický syndrom představuje klinickou jednotku poruchy metabolismu cukrů související sinzulinovou rezistencí. Přítomna je zvýšená hodnota glykemie nad normální rozmezí (glykemie nalačno 5,6–6,9 mmol/l; orální glukózo-tolerační test – oGTT ve 120 min 7,8–11,1 mmol/l; HbA1c 5,7–6,4 %). Přítomny bývají ijeden nebo více dalších rizikových faktorů, jako je již zmíněný BMI ≥ 25 kg/m2, fyzická inaktivita, rodinná anamnéza DM, hypertenze (TK ≥ 140/90 mmHg), HD-cholesterol < 1,0 mmol/l nebo hladina triacylglycerolů > 2,8 mmol/l, plánované těhotenství, ženy sgestačním diabetem (GDM), přítomnost PCOS (syndrom polycystických ovarií), klinické stavy spojené sinzulinovou rezistencí (např. závažná obezita, acanthosis nigricans2, anamnéza KVO). Při normálních výsledcích glykemických parametrů avýskytu více rizikových faktorů se screening doporučuje realizovat vtříletých intervalech (Interdisciplinární doporučení, 2021; Funnell, Frehill, 2018, s. 24–25).

Lidé smetabolickým syndromem jsou nejvíce ohroženou skupinou pro vznik DM azároveň jsou rizikoví pro KVO aonkologická onemocnění. Důležité je, aby byli dispenzarizovaní arealizoval se unich intenzivní program prevence DM. Studie Valabhji et al. (2020) potvrdila efektivnost Programu prevence T2DM podle NHS UK (National Health Service United Kingdom), který významně přispěl ke snížení hmotnosti aúpravě hodnot HbA1c vintervenční skupině. Celospolečenská preventivní opatření jsou, jako ijiných zemích, definovaná vNárodním diabetologickém programu vČechách ana Slovensku (Piťhová, 2021, s. 158). Programy prevence metabolického syndromu aT2DM jsou zaměřeny na zdravý životní styl aself-management rizik, což znamená úpravu stravy, aktivní tělesný pohyb, snížení hmotnosti aprevenci obezity. Vztah mezi obezitou adiabetes mellitus je vyjádřen pojmem diabezita, který se začal používat vsedmdesátých letech 20. století. Diabezita je příčinou inzulinové rezistence azhoršeného metabolismu glukózy, je rizikem pro hypertenzi, KVO, CMP ataké zvýšené úmrtnosti (Mikus, 2021). Kontrola hmotnosti je proto klíčová, apřestože neexistuje speciální dieta, obecně platí, že je žádoucí přijímat tuky sobsahem nenasycených mastných kyselin (středomořská strava), stravu bohatou na luštěniny, ořechy, mléčné výrobky, vmenším množství maso, méně sladit aomezit slazené nápoje. Stejně důležitý je ipohyb, kde je doporučena rychlejší chůze, která může zlepšit senzitivitu inzulinu aredukovat abdominální obezitu, což také podporuje prevenci T2DM. Indikované případy pacientů sDM mohou podstoupit bariatrickou/metabolickou chirurgickou léčbu diabezity. Chirurgická léčba diabezity3, známá pod pojmem bariatrická chirurgie, byla vroce 2017, podle ADA, zařazena mezi standardní postupy vléčbě T2DM, oněco později tak učinila iIDF (Holéczy, 2020, s. 247–279).

Diagnostikování DM se řídí hodnotami glykemie nalačno (Fasting Plasma Glucose, FPG), orálním glukózovým tolerančním testem (oGTT, po užití roztoku se 75 g cukru), hodnotami HbA1c nebo ináhodným zjištěním vysoké hladiny glukózy při přítomnosti klinických příznaků. Je třeba uvést, že hodnotu HbA1c mohou ovlivnit ifaktory nezávislé na glykemii (anemie, hemoglobinopatie, hemodialýza, těhotenství, léčba HIV, věk, etnikum nebo genetika). Pokud jsou hodnoty vyšší při jednom nebo ivíce výše uváděných vyšetření opakovaně, pacient má diagnostikován DM aje veden vdispenzáři diabetologa. Rovněž by měli být dispenzarizovaní ilidé sprediabetickými rizikovými symptomy, kterými jsou dospělé osoby vjakémkoliv věku snadváhou nebo obezitou (tab. 1.1).

Součástí pokračující diagnostiky apéče onově diagnostikovaného pacienta sDM je doplnění údajů oanamnézu, fyzikální vyšetření, pomocná laboratorní vyšetření astanovení léčebného plánu. Anamnestické údaje jsou doplněny odosavadní terapii (pro možnost ovlivnění glykemie), komplikace DM (oči, srdce, cévy, ledviny, nervový systém), rizikové faktory aterosklerózy (kouření, hypertenze, obezita, dyslipidemie), odietních návycích, vykonávání fyzické aktivity, orodinnou anamnézu DM ajiných endokrinních onemocnění na gestační diabetes ataké onemocnění, ukterých může být DM sekundárním onemocněním.

Tab. 1.1 Diagnostická kritéria prediabetického syndromu aDM

Kritérium

Prediabetes

DM

Výklad

FPG

5,6–6,9 mmol/l

≥ 7,0 mmol/l

pojem nalačno (fasting) tzn. nepřijímání žádné potravy během 8 hodin před odběrem krve na glykemii

glykemie ve 2. hodině oGTT

7,8–11,0 mmol/l

≥ 11,1 mmol/l

test stanovený podle WHO po užití 75g glukózy rozpuštěné ve vodě

náhodné zjištění glykemie

HbA1c

E10

1.4Modely managementu aklinické doporučené postupy

1.5Management ošetřovatelské péče

■ Posouzení, ošetřovatelská diagnostika aplánování péče

Shrnutí

Seznam bibliografických odkazů