Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Jan Měšťák

Cesta naděje ke štěstí

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 9361. publikaci

Odpovědná redaktorka Vlasta Dohnalová
Grafická úprava Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Fotografie z archivu autora
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 128
Vydání 1., 2024

Vytiskla D.R.J. TISKÁRNA RESL, s.r.o., Náchod

© Grada Publishing, a.s., 2024

ISBN 978-80-271-7444-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-7443-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-5359-6 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Měšťák, Jan, 1944-

Cesta naděje ke štěstí / Jan Měšťák. -- Vydání 1.. -- Praha : Grada, 2024. -- 1 online zdroj. -- (Psychologie pro každého)

ISBN 978-80-271-7444-7 (online ; ePub)

* 159.9.016.1 * 159.923.5-022.211 * 616 * 613.86:616 * 613.86 * 617-089.844 * 17 * 572.5.024 * 159.9 * 617-089.844-051 * (437.3) * (0.062) * (0.034.2:08)

– Měšťák, Jan, 1944-

– 20.-21. století

– mysl a tělo

– pozitivní myšlení -- zdravotní aspekty

– psychosomatika

– zvládání stresu

– estetická chirurgie -- etické a morální aspekty

– fyzická krása -- psychologické aspekty

– plastičtí chirurgové -- Česko -- 20.-21. století

– populárně-naučné publikace

– elektronické knihy

613 - Hygiena. Lidské zdraví [14]

Předmluva

Motto: Žijte s vědomím podpořeným mojí více než padesátiletou lékařskou praxí, že je to především dobrá mysl, která vyléčí i vážná onemocnění, a naproti tomu mysl špatná je často i způsobí.

Přestože mám jinou lékařskou specializaci, zabývám se zcela dobrovolně mnoho let také duševním zdravím svých pacientů, kteří mě cíleně navštěvují, v podobě psychoterapie, psychoanalýzy a psychosomatiky. Je skutečně překvapivé, že v dnešní tolik nelehké době se dobrá mysl jaksi vytrácí. Schází totiž úsměv, pohlazení slovem, ohleduplnost, vlídnost nebo prosté porozumění. Je až neuvěřitelné, jak mnohdy však stačí pouze moje dobře míněné laskavé slovo doprovázené úsměvem, které zcela změní nejistotu pacienta v sebe sama. To bychom si také měli uvědomovat ve svém partnerském či pracovním životě, a zvláště v životě dětí, které vychováváme.

Ohledně duševního zdraví se klade v poslední době stále větší důraz na jeho prevenci a léčbu. Podle nejnovějších studií se může během života s nějakou formou psychických potíží setkat dokonce každý druhý člověk. Dovolte mně, abych se i já pokusil trochou přispět k větší pohodě vašeho života.

Vím, že něco pozitivně měnit je úkol nesnadný, protože dnes je skutečně velmi těžká doba pro nás všechny, kteří si přejí žít šťastně s minimem starostí. Netýká se to pouze onemocnění covidem, boje na Ukrajině či v Izraeli, inflace a nejistot s ní souvisejícími, problémů existencionálního původu, problémů s identitou, vztahových problémů v rodině, násilí, úzkostí, panických ataků a depresí, sebepoškozování dětí či závislostí na čemkoli nezdravém. Jak jsem se již zmínil, schází laskavost, milý úsměv, vzájemné pochopení, ohleduplnost, sociální cítění či snaha pomoci ve finanční i jiné tísni. Naopak stoupá agresivita, nevraživost, závist a na vzestupu jsou v důsledku narůstajících stresových situací i psychosomatické problémy, které mohou mít velmi nepříznivé až fatální důsledky v podobě stále narůstajících statistik vážných onemocnění či sebevražedných úmyslů.

Na začátek bych rád zdůraznil, že to, co přináší tato publikace, není moje autobiografie či sebestřednost, ale pouze moje snaha maximálně podpořit život a jeho naplněnost pro každého pozitivními příklady na základě zkušeností získaných za desetiletí klinické praxe. A pokud se mi to alespoň částečně podaří, potom bude můj předem stanovený cíl splněn.

Mysl a její význam pro náš život

Život nezměníš, ale co můžeš změnit, je mysl. Změníš-li svoji mysl, můžeš změnit i svůj život.

Jan Měšťák

Dovolím si ještě jednou zopakovat pro tuto kapitolu, co jsem zmiňoval již na začátku, že dobrá mysl může vyléčit vážná onemocnění, ale špatná mysl je i způsobí.

Díky svojí více než padesátileté klinické praxi jsem o tom naprosto přesvědčený. Nejedná se pouze o zmíněná vážná onemocnění, ale také o psychosomatická onemocnění způsobená stresem. Ale na druhou stranu může mysl pozitivně ovlivnit průběh chirurgického zákroku u pacientů i konečný výsledek vlastní operace.

Dovolím si uvést některé osobní příklady posilování vlastní mysli s odkazem na předchozí text:

1.Než bych si složitě připravoval injekční stříkačku k znecitlivění rány na ruce, kterou jsem si způsobil při vaření, tak si ránu zašiji bez znecitlivění. Vím, že to trochu bude bolet, ale dá se to snadno zvládnout.

2.Kvůli dlouhodobé zátěži při vrcholovém sportu (volejbalu) jsem trpěl chronickými bolestmi levého kolena a byla doporučena nitrokloubní injekce léku. Protože se nikdo z chirurgů na operačním sále z obav tohoto úkonu neujal, tak jsem si sedl na operační stůl a sám aplikoval dlouhou jehlou injekci do kolena mezi kloubní plochy bez předchozího znecitlivění.

3.Při svatbě syna mých kamarádů, primátorky Třince a jejího manžela, který je také plastickým chirurgem, jsem v kostele zakopl o přepůlený koberec a upadl tak nešťastně, že jsem si způsobil tříštivou zlomeninu kolena – čéšky.

Nemohl jsem na nohu vůbec došlápnout, a když jsem později pronesl svatební řeč, odjel jsem osobním automobilem s manuálním řazením do Prahy. I když mě moji přátelé stále přemlouvali, že musím nejdříve podstoupit vyšetření v tamní nemocnici. Samozřejmě jsem to odmítl s vědomím, že cestu autem snadno zvládnu a po příjezdu do Prahy případně absolvuji vyšetření na Ortopedické klinice na Bulovce, kde také sídlí moje klinika plastické chirurgie. Po punkci 400 ml krve a po vyšetření CT mně sdělili diagnózu poranění – tříštivá zlomenina čéšky. Dostal jsem ortézu s doporučením, že musím 6 týdnů spíše polehávat. Já jsem však ortézu po příjezdu domů odložil s přesvědčením, jako bývalý traumatolog, že ji nepotřebuji a jistě se budu dobře hojit. A již za 3 dny jsem s pomocí berlí došel na naši kliniku a operoval jsem. Po 6 týdnech mě kontroloval přednosta kliniky prof. Dungl opět s vyšetřením CT a uznale mě pochválil, jak dobře jsem se zahojil.

4.Díky vrcholovému volejbalu jsem měl obtíže s mým levým kyčelním kloubem. Nechal jsem si proto mým přítelem na ortopedii v nemocnici v Českých Budějovicích provést jeho náhradu za kloub umělý. Byl jsem opět přesvědčen, že vše dopadne dobře a po operaci nebudu mít žádné bolesti. Odmítl jsem pooperační injekce proti bolesti a skvěle jsem se zahojil.

5.A mohl bych uvést celou řadu dalších příkladů, kdy moje pozitivní mysl vyloučila jakékoliv komplikace. Jako další příklad bych uvedl, že když celou noc nespím, nemám absolutně pocit jakékoliv únavy či ospalosti. Prostě si to nepřipouštím.

6.Možná i právě díky mojí pozitivní mysli ve svém pokročilém věku stále tolik operuji jako málokterý chirurg u nás, či v zahraničí. Pevně také věřím, že do té „stovky“ mě moje dobrá mysl jistě neopustí.

Co dokáže dobrá mysl, si dovolím ještě uvést na zcela ojedinělém případu ze Spojených států amerických, který i mně „vyrazil dech“. Naprosto potvrzuje moje vlastní zkušenosti o významu mysli. Popisuje ho dr. Joe Dispenza, autor úžasné knihy Vy jste PLACEBO – Na stavu mysli záleží. Budu ho citovat podrobněji vzhledem ke skutečně neuvěřitelnému příběhu o významu mysli, který on sám osobně zažil:

Byl krásný dubnový den v jižní Kalifornii a při triatlonu mě v Palm Springs přejelo SUV. Ten okamžik změnil můj život a nastartoval moji životní dráhu. Bylo mi třiadvacet a otevřel jsem si chiropraktickou ordinaci v kalifornské La Jolla. Celé měsíce jsem se tvrdě připravoval na zmíněný triatlon.

Dokončil jsem plaveckou část a jel jsem na kole, když se to stalo. Blížil jsem se k záludné zatáčce, o které jsem věděl, že vede do běžného silničního provozu. Policista stojící zády k přijíždějícím autům na mě mávnul, abych odbočil doprava a držel se směru. Protože jsem jel naplno a soustředil se na závod, díval jsem se jen na něj. Když jsem projížděl okolo dvou cyklistů v oné zatáčce, narazilo do mě zezadu červené Bronco s pohonem na všechna čtyři kola jedoucí rychlostí asi devadesát kilometrů za hodinu. Pak si jen pamatuji, že mě to vymrštilo do vzduchu a přistál jsem rovnou na záda. Kvůli rychlosti auta a také pomalým reflexům starší ženy, která auto řídila, se auto dál hnalo ke mně a záhy jsem znovu pocítil jeho nárazník. Rychle jsem se ho chytil, aby mě nepřejelo a moje tělo se neocitlo v mezeře mezi kovem a asfaltem. Vůz mě chvíli vláčel po silnici, než si řidička uvědomila, co se děje. Když konečně zastavila, kutálel jsem se nekontrolovatelně asi dvacet metrů.

Brzy jsem zjistil, že jsem si zlomil šest obratlů: měl jsem kompresivní zlomeninu hrudních obratlů 8, 9, 10, 11 a 12 a bederního obratle (tedy od lopatek až po ledviny). Osmý hrudní obratel se propadl o 60 % a kruhový oblouk obsahující a chránící míchu byl zlomený a zkroucený do tvaru preclíku. V mém případě tlačila velká část rozdrcených úlomků na míchu.

Jako ve zlém snu jsem se příštího rána vzbudil se spoustou neurologických příznaků včetně několika druhů bolesti, různorodých stupňů znecitlivění a brnění a s určitou ztrátou citu v nohou, měl jsem vážné problémy s kontrolou pohybů.

Když jsem absolvoval všechna vyšetření včetně CT a magnetické rezonance, ukázal mi ortoped výsledky a chmurně mně sdělil: k tomu, abychom zabránili tlaku kostních fragmentů na míchu, je nutné implantovat Harringtonovu distrakční tyč. To znamená vyříznout zadní část obratlů a pak po obou stranách páteře přišroubovat a přisvorkovat dvě třiceticentimetrové tyče z nerezavějící oceli. Následně odebereme několik kostních úlomků z kyčelní kosti a ty se nalepí přes tyto tyče. Jde o velký chirurgický zákrok, ale přinejmenším mi dával jakousi naději, že budu ještě chodit. I tak jsem věděl, že bych zůstal do jisté míry postižený a musel bych žít s chronickou bolestí až do konce života.

Ale pokud operaci odmítnu, ochrnutí je nevyhnutelné. Nejlepší neurochirurg v oblasti Palm Springs, který souhlasil s názorem prvního chirurga, že dosud nemá žádného pacienta ve Spojených státech v mém stavu, který by operaci odmítl. Kdybych se chtěl postavit, páteř se zhroutí, takže okamžitě ochrnu od hrudníku dolů.

Převezli mě do nemocnice v La Jolla, tedy blíže k mému domovu, kde mně doporučili jednoho z nejlepších ortopedů v jižní Kalifornii. Oba chirurgové dospěli ke stejnému závěru, že by měla být provedena Harringtonova operace. Byla to nejbezpečnější možnost. Ale nebyla to možnost, kterou jsem si pro sebe zvolil.

Možná jsem byl tehdy mladý a odvážný, ale rozhodl jsem se nepřijmout lékařský model a doporučení expertů. Věřil jsem, že v každém z nás existuje jistá inteligence, neviditelné vědomí („mysl“), které je dárcem života. Neustále nás podporuje, pečuje o nás, chrání a uzdravuje. Přemýšlel jsem o tom, že pokud je tato inteligence skutečná a kdyby mně úmyslně, vědomě a laskavě tyto úžasné schopnosti demonstrovala, možná bych dokázal odpoutat svou pozornost od vnějšího světa a vejít dovnitř a spojit se s ní – vytvořit s ní vztah.

Rozhodl jsem se proto pro dvě věci. Zaprvé soustředím každý den veškerou vědomou pozornost na tuto inteligenci, která je ve mně, dám jí plán, šablonu, vizi se všemi specifickými pokyny a pak svěřím své uzdravení této vyšší mysli, jež má neomezenou moc, a dovolím jí, aby mě zhojila. Zadruhé nedovolím, aby mému uvědomění proklouzla jediná myšlenka, která by mě zneklidnila.

Navzdory radám svých lékařů jsem se nechal sanitkou dovézt do domu dvou blízkých přátel, u kterých jsem bydlel následující tři měsíce, a soustředil se na své uzdravování. Byla to moje mise. Rozhodl jsem se, že každý den zahájím rekonstrukci své páteře, pěkně obratel po obratli, a ukážu svému vědomí, co chci. Věděl jsem, že to bude vyžadovat moji naprostou přítomnost, abych nepřemýšlel o své minulosti, abych si nedělal starosti o budoucnost, nezabýval se podmínkami svého vnějšího života, nesoustředil se na bolest ani na příznaky.

Musím být naprosto přítomen, když budu vcházet do interakce se svojí myslí. Moje přítomnost se musí setkávat s její přítomností, moje vůle se musí setkávat s její vůlí a moje mysl musí odpovídat jejímu myšlení.

Dvakrát denně jsem na dvě hodiny vstoupil do svého nitra a začal jsem vytvářet obraz zamýšleného výsledku – naprosto zhojené páteře.

Uvědomil jsem si, že když se objeví nějaká krize či trauma, věnujeme příliš pozornosti a energie přemýšlení tomu, co nechceme, namísto toho, abychom je věnovali tomu, co chceme.

A dalším důležitým poznatkem bylo, že když jsem se přestal soustředit a mysl se zatoulala k nesouvisejícím věcem, musel jsem se vrátit na začátek a prošel celé schéma představ znovu. Bylo to únavné a frustrující.

Konečně jsem po šesti týdnech dokázal projít svým procesem rekonstrukce. Když tato inteligence dosáhla toho, v co jsem doufal. Musel jsem od začátku až do konce zůstat uvědomělý, nikoliv nevědomý.

Naučil jsem se jeden z hlavních principů kvantové fyziky, tedy že mysl a hmota nejsou oddělené prvky, že naše vědomé a nevědomé myšlenky a pocity jsou těmi skutečnými kódy, které řídí náš osud. Vytrvalost, přesvědčení a soustředění na projev jakékoliv možné budoucnosti leží uvnitř lidské mysli a uvnitř mysli nekonečných možností v kvantovém poli. Obě tyto mysli musejí pracovat společně, aby uskutečnily budoucí realitu.

Devět a půl týdne po nehodě jsem vstal a vkročil zpět do svého života – bez sádry a chirurgického zákroku. Zcela jsem se uzdravil. Desátý týden jsem začal znovu ordinovat, dvanáctý týden jsem se vrátil k tréninku a posilování a pokračoval v rehabilitaci. A nyní, téměř třicet let po nehodě, mohu otevřeně říct, že od té doby mě záda skoro nikdy nebolela.

Kniha v první části poukazuje také na to, jak jsme sami pouhou myšlenkou schopni vytvořit v našem těle i v mozku druh zázračných změn. A čeho všeho je lidská mysl schopna sama o sobě bez moderní medicíny docílit.

V první kapitole přináší některé neuvěřitelné příběhy dokazující moc lidské mysli. Některé jsou o tom, jak určité jedince uzdravily jejich myšlenky, jiné vyprávějí, jak lidé ze svých myšlenek onemocněli (a některé dokonce uspíšily jejich smrt). Dočtete se o muži, který zemřel, když mu řekli, že má rakovinu, ačkoliv pitva odhalila, že se jednalo o špatnou diagnózu. O ženě, která trpěla desetiletí depresí a jejíž stav se dramaticky zlepšil poté, co se účastnila klinického testování léku proti depresi navzdory tomu, že byla zařazena do skupiny, jíž bylo podáváno placebo (neúčinný prostředek). O chirurgovi, který úspěšně podával za druhé světové války raněným vojákům místo morfinu fyziologický roztok jako analgetikum, a oni reagovali spíše na to, co jim bylo řečeno, než na to, co jim skutečně bylo aplikováno. Stejně jako pacient trpící syndromem dráždivého tračníku, u kterého lékaři dokázali významně potlačit jeho symptomy, i když mu podávali tzv. placebo. Dokonce se autor knihy zmiňuje o jedné ženě trpící desetiletí roztroušenou sklerózou (RS), která chodila jen s pomocí chodítka. Již během jím organizovaného vědeckého workshopu o významu mysli se dokázala pohybovat bez pomoci.

Moudrosti, které mohou pozitivně ovlivnit naši mysl

Dovolte mně podělit se Vámi oněkteré myšlenky amoudrosti zúžasné knihy Mnich, který prodal své ferrari od Robina S. Sharma, kterou jsem přečetl několikrát jedním dechem. Ojejí mimořádnosti svědčí ita skutečnost, že byla přeložena do 45 jazyků. Jsem přesvědčen, že iVaši mysl obohatí, jako obohatila tu moji.

Ztéto moudré knihy bych začal citátem sira Winstona Churchilla, politika, filozofa anositele Nobelovy ceny za literaturu:

Jsem si jist, že jsme pány svého osudu, že naše úkoly, jež před námi leží, nejsou nad naše síly aže žádná dřina aúsilí není větší, než můžeme snést. Dokud věříme tomu, co děláme, adokud máme nezdolnou vůli vítězit, vítězství je naše.

Apokračoval bych dalšími krásnými myšlenkami, někdy iheslovitě:

Každá událost má svůj smysl akaždý nezdar je lekcí, kterou se učíme.

Ktomu, abys opravdu mohl prožívat život naplno, nemůžeš si dovolit luxus negativních myšlenek. Ovládání mysli je základem ovládání vlastního života. Apokud se ti přihodí, že něco nedopadne podle tvých představ, vždycky měj na paměti, že příroda to zařídila tak, že když se jedny dveře zavřou, je to proto, aby se jiné otevřely. Pamatuj na to, že mysl je vlastně jako každý jiný sval – pokud jej nebudeš posilovat, zanikne.

Víš, proč tolik lidí dlouho spí? Protože nemají nic lepšího na práci. Ti, kteří vstávají svýchodem slunce, jsou poháněni cíli, ale nikoliv nezdravě. Jsou to nejenergičtější anejvitálnější jedinci. Většina lidí žije celý svůj život ve svém kruhu pohodlí. To nejlepší, co pro sebe můžeš udělat, je pravidelně tento kruh pohodlí překračovat.

Jakmile se ti do zorného pole myšlení dostane negativní myšlenka, rychle ji vytlač myšlenkou povzbuzující. Soustřeď se na to, abys byl veselý, radostný aoptimistický. Soustřeď se na pocit štěstí. Zkus se třeba začít usmívat. Silná adisciplinovaná mysl, kterou si může každý vypěstovat denním cvičením, dokáže zázraky.

Udržuj si ve své mysli jen krásné obrazy. Ijediný negativní obraz bude na tvoji mysl působit jako jed.

Adalší…

Azase další úžasné myšlenky…

Bojuj proti myšlenkám, které tě oslabují. Pokud se ti vloudily do mysli, dej jim najevo, že nejsou vítány. Odejdou jako nezvaný host.