Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Ivana Šnýdrová, CSc.

Manažerka a stres

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 220 386 401, fax: +420 220 386 400
www.grada.cz
jako svou 2449. publikaci

Odpovědná redaktorka PhDr. Anna Novotná
Sazba a zlom Antonín Plicka
Počet stran 176
Vydání 1., 2006
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.
Husova ulice 1881, Havlíčkův Brod

© Grada Publishing, a.s., 2006
Cover Photo © proﬁ media.cz/CORBIS

ISBN 80-247-1272-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-6040-7 pro formát PDF
ISBN 978-80-247-7264-6 pro formát EPUB

Úvod

Postavení ženy ve společnosti, respektive rovnoprávnost pohlaví, je v současné době velmi diskutovaným tématem. Otázky týkající se diskriminace a nerovného postavení žen v práci a v rodině se řeší dokonce na celosvětové úrovni. Avšak zatímco v rozvojových zemích se aktuálně jedná hlavně o dodržování základních lidských práv, vyspělé demokratické společnosti se zabývají zejména postavením ženy ve veřejné sféře. Stále více si totiž celá společnost začíná uvědomovat, že vyloučení žen z některých oblastí života je v současnosti neudržitelné a pro společnost značně nevýhodné.

Uvědomme si, že život ve společnosti se odehrává ve dvou rovinách – pracovní a rodinné. Zatímco u mužů nevzniká v tomto ohledu žádný problém, u ženy, a zejména u ženy ve vedoucím postavení, může vzniknout citový rozpor mezi její rolí manažerky a rolemi, které zastává v domácnosti (manželka, matka).

Tento rozpor mezi prací a rodinou ještě více zvýrazňuje struktura společnosti, která je postavena na mužském modelu přístupu k práci. Biologické danosti však nečiní ženu méněcennou oproti muži, naopak jí dokonce umožňují, aby se v určitých směrech lépe vyvíjela a také lépe uplatnila. S určitými biologickými odlišnostmi musíme počítat s vědomím, že rovnoprávnost neznamená stejnost.

Budování kariéry a plánování rodiny představuje pro mnoho žen zásadní okamžiky jejich života. Bohužel dosud často dochází k tomu, že žena je nucena zvolit jen jednu z těchto dvou možností seberealizace. Z tohoto důvodu je stále velmi málo žen ve vedoucích pozicích, neboť taková práce vyžaduje mnoho úsilí, energie a časové dotace.

Ženy jsou stejně dobré manažerky jako muži, i když většinou vedou lidi a řídí práci odlišným způsobem. Zdůrazňuji většinou, neboť část z nich se v pracovní sféře přizpůsobila mužskému modelu a převzala mužský způsob chování a jednání. Předpokládá se, že ženy mají dokonce lepší předpoklady k manažerským činnostem, než muži. Žena-manažerka je však neúnosně zatěžována. Často není schopna sladit pracovní a rodinné povinnosti. Její duševní rovnováhu nepříznivě ovlivňuje mnoho rušivých momentů v pracovním a rodinném prostředí. Rodinné starosti, nedorozumění a konflikty snižují pozornost a výkon v práci, odrážejí se v jejich společenských vztazích, a naopak, různé konfliktní pracovní a společenské situace narušují její rodinný život.

Ženy-manažerky jsou oproti jiným skupinám ohroženy ze všech stran působícím stresem, a proto je třeba jim věnovat zvýšenou pozornost a pomoci jim řešit náročné životní situace. Zejména je důležité neustále zdůrazňovat prevenci, tedy jak předcházet dopadům stresu na jejich zdraví ve formě nejrůznějších civilizačních chorob. Více a více společenských subjektů se snaží regulovat genderové vztahy a vyrovnávat zcela zřejmé nerovnosti, ať už se jedná o přístup k některým pozicím či k zaměstnání nebo platovému ohodnocení. Ženy samy nemají příliš velkou šanci dosáhnout výrazné změny v chápání lidských vztahů a mnoha mužům stávající situace vyhovuje a nemají proto žádný důvod něco měnit. Do hry proto vstupuje stát, který musí velmi pečlivě zvážit všechna rozhodnutí týkající se této oblasti. Necitlivá opatření nebo překotná řešení mohou způsobit více škody než užitku. Společnost sice prochází v současné době velikými proměnami a dalo by se očekávat, že řešení mnoha zmíněných problémů přinese sám čas. Nemůžeme se však na to spolehnout, protože ze zkušeností mnoha společností, které jsou v tomto ohledu již dále, je patrné, že to chce aktivní přístup.

Kapitola 1

Zvláštnosti mužského aženského chování

Sociální rozdíly mezi muži aženami jsou předmětem genderových studií. Termín gender pochází zangličtiny, ale ujal se vmnoha jazycích vzhledem knejednoznačnosti jeho překladu. Gender se dočeštiny překládá jako rod, což nepostihuje plně podstatu tohoto pojmu, stejně jako další možný překlad „pohlaví“, které vyjadřuje pouze biologické rozdíly mezi mužem aženou aje většinou neměnnou univerzální kategorií, která podstatě genderu zdaleka nevyhovuje. Zatímco tedy pohlaví je charakteristika biologická, gender je charakteristikou sociální. Možnou variantu by tedy představoval „sociální rod“, ale také tento termín není dostatečně výstižný. Vpsychologickém slovníku je gender charakterizován jako „soubor sociokulturně vytvořených sociálních rolí spojených spříslušností kbiologickému pohlaví“.

Pojem gender poukazuje tedy naexistenci sociálních konstruktů, které se vážou kpohlaví jedince. Smužským aženským pohlavím jsou spojovány určité vlastnosti aformy chování, které nejsou vrozené, ale formované během procesu socializace, aspolečnost jejich vykazování očekává. Důkazem toho jsou odlišná očekávání určitých vzorců chování mužů ažen vrůzných historických obdobích avrůzných kulturách.

Socializace je proces postupného vrůstání lidského jedince do společnosti prostřednictvím předávaných avstřebávaných hodnot anorem, včetně těch, které se týkají genderu. Je třeba zdůraznit, že socializace je celoživotní proces. Významné teorie genderové socializace, které se snaží objasnit, jakým způsobem děti své genderové identity získávají, jsou nastíněny vtabulce 1. Pohled namuže aženy zhlediska genderu zdůrazňuje sociální podmíněnost názorů, hodnocení, postojů, přesvědčení avnímání. Jedinec získává zkušenosti, formuje se vrámci určité kultury adíky tomu chápe odlišnosti ve vlastnostech, chování, vnímání apostojích obou pohlaví jako přirozené, dané ajedině možné.

Genderové role ve společnosti

Kultura ají vytvořené areprezentované sociální struktury avzorce chování, přisuzuje svým členům určité role, podle kterých je předem posuzováno jejich postavení ve společnosti, natrhu práce, vzaměstnání akteré determinují jejich možnosti nazákladě charakteristiky pohlaví. Jedná se ogenderové role, postihující soubor neformálních pravidel vytvořených společností, které připisují určitý typ chování jednomu nebo druhému pohlaví. Tyto role nejsou stejné ve všech společnostech světa, dokonce nejsou stejné ani vjednotlivých vrstvách jedné společnosti, aběhem vývoje společnosti dochází kjejich proměnám.

Vybočení ztěchto pravidel bývá chápáno problematicky ajako odklon odnormy.

Tab. 1 Teorie genderové socializace

Teorie

Přední osobnosti

Hlavní principy

Psychoanalytické teorie

(např.teorie identifikace )

Sigmund Freud,

Karen Horneyová,

Erik Erikson,

Melanie Kleinová,

Clara Thompsonová,

Jacques Lacan,

Juliet Mitchellová,

Nancy Chodorowová

Děti ve svém osobním vývoji procházejí řadou stadií. Zhruba dověku čtyř let prožívají dívky achlapci tento vývoj podobně. Počínaje tímto věkem však začínají svým chováním nevědomě napodobovat chování rodiče shodného pohlaví aučí se tak chovat přijímaným genderově specifickým způsobem. Chlapci jsou kidentifikaci sotcem motivováni kastrační úzkostí, dívky závistí penisu.

K obměnám téhož základního tématu patří koncepce závisti dělohy apřesun důrazu odvztahu otec-syn, respektive otec-dcera (tedy vztahu, jehož centrálním motivem je penis), ke vztahu matka-dítě. Podle druhé zobou modifikací je ústředním problémem procesu získávání genderu fakt, že chlapci jsou nuceni se duševně separovat odsvých matek, zatímco dívky podobnou separaci neprožívají.

Teorie sociálního učení

Albert Bandura

Děti získávají gender dvojím způsobem: posilováním (tedyodměnami zagenderově přiměřené chování atresty zachování genderově nepřiměřené) amodelováním.

Kognitivně vývojové teorie

(např. teorie genderových schémat, „teorie optických skel kultury“)

Jean Piaget,

Lawrence Kohlberg,

Sandra Bemová

Děti vstřebávají gender agenderové stereotypy vrámci svého mentálního úsilí nalézat řád vsociálním světě, který je obklopuje. Pro vyhodnocování smyslových informací si děti vytvářejí kategorie či schémata, která jim umožňují pořádat svá pozorování azkušenosti nazákladě vnímaných stabilních vzorců či pravidelností. Pohlaví je jedním znejraněji vytvářených schémat, jelikož představuje poměrně stabilní asnadno rozpoznatelnou kategorii sjasně patrnými fyzickými příznaky Podle „teorie optických skel kultury“, která zahrnuje iněkteré rysy teorie sociálního učení, jsou děti socializovány tak, aby přijaly genderové optiky (tedy předpoklady týkající se maskulinity afeminity) vládnoucí vjejich společnosti. Tato enkulturace se odehrává jak prostřednictvím institucionalizovaných sociálních praktik, tak iskrytými signály či „metasdělením“ ohodnotách arelevantních rozdílech, které usměrňují život dětí již odnarození.

Genderové role jsou rolemi sociálními, které si osvojujeme vprůběhu celoživotního socializačního procesu. Pokud se jedinec odchyluje odgenderové role, což znamená, že jeho chování neodpovídá očekávání přiřazenému jeho pohlaví, okolí vůči němu může uplatňovat nejrůznější sankce – odposměchu až ksociální izolaci. Tato skutečnost motivuje jedince ktomu, aby daná očekávání naplňoval. Je zajímavé, že uchlapců vyvolává chování, které je připisováno opačnému genderu, výraznější projevy nesouhlasu.

Praxe / Muž namateřské dovolené?

V minulých letech bylo nemyslitelné, aby muž nastoupil namateřskou dovolenou ažena zůstala vzaměstnání. Vsoučasné době je tato situace nahlížena trochu jinak, upravuje ji dokonce izákon změnou pojmenování mateřské dovolené narodičovskou, ale přesto se však angažování muže vtéto situaci nepovažuje všeobecně zaněco normálního aběžného.

Genderová socializace však může probíhat iprostřednictvím jemnějších skrytých signálů, jako jsou například způsoby jednání dospělých mezi sebou či jednání dospělých sdětmi, dětské oblečení, jeho barva (modrá, růžová), účesy, dětské knížky ahračky. Podle teorie sociálního učení se však děti mohou učit inazákladě pouhého pozorování chování druhých osob ajeho nápodobou.

Genderu se tedy učíme, neboť děti jsou vystaveny genderovým signálům již ve velmi útlém věku. Výzkumy ukazují, že děti začínají dávat přednost určitým hračkám vsouladu sgenderovými stereotypy ve věku kolem osmnácti měsíců. Dvouleté děti jsou si již vědomy vlastního genderu igenderu jiných lidí aběhem třetího roku života začínají hodnotit určité vlastnosti atypy chování genderově stereotypním způsobem. Dívky mají většinou lepší znalost genderu než chlapci ajsou také tolerantnější vůči chování, které překračuje genderové vymezení. Vdospělosti to však už není jen vliv kultury nagenderovou přiměřenost, nýbrž individuum samo se začíná dobrovolně podřizovat stanoveným mezím ahodnotit sebe idruhé vjejich intencích.

Sociální rozdíly mezi muži aženami jsou tedy determinovány charakterem společnosti ajejí kultury, stupněm jejího vývoje ajejího přístupu kmužům aženám.

Podíváme-li se navztahy mužů ažen včeské společnosti zpohledu jejich odlišného sociálního statusu, zjistíme, že naně samozřejmě existují také dva různé názory. První znich zdůrazňuje biologické naprogramování muže aženy krozdílným rolím (genderová polarizace), které jsou asymetrické zhlediska postavení ženy, aproto se předpokládá, že žena má být muži podřízena (androcentrismus). Druhý názor se domnívá, že muži iženy jsou produkty již zmíněného odlišného socializačního procesu podle genderu vdané společnosti.

Nerovné postavení žen amužů vespolečnosti – téma diskriminace

V souvislosti sproblematikou genderu agenderových rolí se často objevuje termín diskriminace. Příčinou úzkého spojení těchto pojmů je nerovné nazírání mužů ažen ve společnosti, které často vede kznevýhodňování jednoho zpohlaví oproti druhému. Trh práce představuje sektor, ve kterém se nerovné podmínky projevují výrazným způsobem, aženy vtomto směru představují diskriminovanou skupinu. Celá naše společnost je uspořádána podle mužských hledisek, takže ity projekty apraktiky, které se zdají být genderově neutrální, se při bližším zkoumání ukážou jako androcentrické. Proto iinstituce, které ženy výslovně nediskriminují, jsou brány snedůvěrou.

Definice ve Slovníku cizích slov chápe obecně diskriminaci jako „rozlišování, omezení nebo odnětí práv určité kategorii osob pro třídní nebo společenské postavení, národnost, rasu, náboženství, pohlaví, politické názory apod.“ (Křížková, 2002), která se touto problematikou také zabývala, podala definici diskriminace užší, zaměřenou čistě napohlaví asnažila se dokonce nastínit imechanismus vzniku areprodukce této formy diskriminace. „Diskriminace podle pohlaví je apriorní zamezení přístupu ke zdrojům, možnostem apříležitostem jedinci pouze nazákladě kategorizace podle pohlaví bez zjišťování aověřování jeho individuálních schopností amožností“. Základním předpokladem kjejímu vzniku jsou zažité stereotypní představy ve společnosti, přisuzující konkrétnímu pohlaví určité vlastnosti, schopnosti aživotní možnosti, ne vždy vycházející zobjektivních daností. Společnost si možná uvědomuje fungující diskriminační mechanismy, ale bez přehodnocení azvrácení těchto zažitých stereotypů se jich nebude schopna zbavit aprosazovat úspěšnou politiku rovných příležitostí.

Diskriminace se projevuje ve formě přímé anepřímé či skryté azjevné. Diskriminace zjevná je snadno prokazatelná apostižitelná, což neplatí udiskriminace skryté, která je ve spojení skategorií pohlaví bohužel mnohem častější. Zjevné diskriminační projevy se snad už ani tolik nevyskytují (např. diskriminační inzerce už byla zakázána), zatímco diskriminace skrytá je stále častá apotlačit ji bude vyžadovat dlouhou dobu, než se změní předsudky aspolečenské stereotypy.

Existují dosti velké rozdíly mezi muži aženami co se týče jejich chování, způsobu, jakým se dívají nasvět, avztahů, které jim vyhovují. Tyto rozdíly ovlivňují pak izpůsob, jakým se oběskupiny prezentují napracovišti. Mendellová (1997) zdůrazňuje, že pro ženy jsou ústředním bodem vnímání světa vzájemné vztahy mezi lidmi, zatímco pro muže jsou důležité činy ajejich důsledky. Vztahům jako takovým nepřikládají velkou váhu, ale zajímají se oto, jakým způsobem výsledky ovlivňují vztahy. Ženy jsou tedy citlivější ksociálním situacím, jsou družnější azávislejší, muži jsou dominantnější aagresivnější. Ženy se snáze podrobují sociálním tlakům, ato zvláště těm, které vyvíjejí muži.

Argyle aHendersonová (1985) sestavili nazákladě výsledků dotazníkového šetření zajímavý přehled žádoucích mužských aženských vlastností:

Tab. 2 Žádoucí vlastnosti muže

1. Úspěch

2. Dominance

3. Profesní kompetence

4. Ekonomická kompetence

5. Talent kzábavě

6. Intelektuální schopnosti

7. Pozornost

8. Zdravý lidský rozum

9. Sportovní talent

10. Teoretické nadání

Tab. 3 Žádoucí vlastnosti ženy

1. Tělesná atraktivita

2. Erotická obratnost

3. Afektivní kompetence

4. Sociální kompetence

5. Schopnost pro domácnost

6. Krejčovské schopnosti (šití)

7. Chápání mezilidských vztahů

8. Umělecká chápavost

9. Morálně-duchovní chápání

10. Umělecko-tvůrčí nadání

Odlišnosti mužských aženských vztahů

V souvislosti se sociální komunikací se vědci zaměřili také nakomunikační modely žen amužů, tedy naodlišnosti dané genderovými diferencemi. Muži aženy vytvářejí vztahy se svým okolím odlišným způsobem. Všichni lidé potřebují ve vztazích intimitu anezávislost, muži se však více zaměřují nanezávislost aženy naintimitu.

V interpersonálních vztazích ženy odhalují své já mnohem více než muži. Tento rozdíl platí iumužských aženských přátelství. Vpřátelských vztazích muži nepovažují důvěrnost zajejich nezbytnou součást, aproto osobě podávají méně důvěrných informací než ženy ataké méně často.

Ženy se ke svým přátelům chovají svýrazně větší náklonností než muži aprávě tato odlišnost může být vysvětlením skutečnosti, že muži hůře navazují audržují blízké vztahy. Komunikace ve všech svých formách afunkcích je zřejmě mnohem důležitější dimenzí ženského přátelství. Mužská přátelství vznikají často nazákladě společných aktivit (sport, hraní karet, společné práce), zatímco ženská přátelství vznikají spíše díky sdílení pocitů, vzájemné podpoře adůvěrnosti.

Zajímavé bylo hodnocení přátelství zestrany mužů ažen ajejich srovnání. Ženy hodnotily přátelství se stejným pohlavím jako kvalitnější azábavnější, zatímco muži si cenili více přátelství sopačným pohlavím. Další rozdíly mezi muži aženami je možné spatřovat vlásce. Od žen se očekává, že budou milovat intenzivně, neboť jsou citově založené, zatímco umužů, protože jsou logičtí, se předpokládá určitý odstup. Muži aženy také dávají přednost odlišným typům lásky. Hendrik (1994) uvádí, že muži zdůrazňují lásku erotickou ahravou, zatímco ženy hledají lásku klidnou či pragmatickou.

Průzkumy ukazují, že muži jsou romantičtější než ženy. Sprecher aMetts (1989) zjistili, že muži jsou náchylnější věřit vlásku naprvní pohled, vlásku jako základ pro manželství apro překonávání překážek ataké věřit, že jejich partnerka avztah budou perfektní.

Praxe / Kdo je romantičtější? Muži nebo ženy?

Ve výzkumu, který prováděli Knapp aVangelisti (1996), byla studentům vysokých škol položena následující otázka: „Kdyby muž (žena) měl(a) všechny vlastnosti, které si přejete, vzal(a) byste si ji(ho), ikdybyste ji(ho) nemilovala?“ Téměř dvě třetiny studentů odpověděly záporně, což naznačuje skutečnost, že vysoké procento mužů spojuje lásku sromantikou, zatímco záporných odpovědí ustudentek bylo méně než jedna třetina. Vedle toho se také zjistilo, že vdané ženy pohlížejí nalásku více realisticky améně romanticky než ženatí muži.

Předsudky ajejich vliv nachování mužů ažen

S připisováním určitých vlastností (pozitivních inegativních) určitým jedincům respektive mužům aženám mohou souviset také předsudky, které samozřejmě mají vliv nachování mužů ižen aoběma skupinám mohou být naškodu. Například pro ženy, které se potřebují rychle rozhodovat, může být překážkou přesvědčení, že nemohou nebo by neměly jednat samy. Pro muže je stejně tak velkou překážkou přesvědčení, že muž musí jednat nezávisle avšechny problémy musí vyřešit sám. Kdykoli však může nastat situace, kdy nebude mít kdispozici všechny potřebné informace kjejímu řešení abude se muset spolehnout napomoc zestrany svého okolí. Předsudky jsou emočně silně akcentované postoje, které jsou velmi odolné vůči změnám.

Kognitivní komponenta předsudku je označována jako stereotyp. Podle Morgana (1986) jsou tradiční stereotypy (tabulka 4) muže aženy následující:

Tab. 4 Jak tradičně pohlížíme naženu amuže

Stereotyp muže

Stereotyp ženy

Logický

Intuitivní

Racionální

Emocionální

Agresivní

Submisivní

Uživatelský

Empatická

Strategický

Spontánní

Nezávislý

Pečovatelská

Soutěživý

Spolupracující

Vedoucí, který rozhoduje

Loajální podporovatelka, která následuje

Podřadné postavení žen vzaměstnání bývá často zdůvodňováno jejich menšími schopnostmi. Je známo, že užen jsou více rozvinuty verbální schopnosti, zatímco muži mají lepší prostorovou orientaci. Postup žen vzaměstnání je často ovlivněn předsudky jako např.: seženami se hůře jedná, nemají koordinační, organizační arozhodovací schopnosti apod. Je pravdou, že vřadě oblastí mají muži lepší výsledky, ale nadruhé straně existuje mnoho úkolů, se kterými se lépe vyrovnají ženy. Muži jsou psychickým založením spíše racionální, vynikají vlogické úvaze, ženy jsou spíše citově založené ajejich předností je intuice.

Další zprvků, který zdůrazňuje odlišnosti mezi muži aženami, je agresivita. Jedno zvysvětlení pohlavních rozdílů týkající se agrese vychází zeskutečnosti, že muži vylučují více hormonu testosteronu. (Muži iženy vylučují stejné pohlavní hormony, ale vodlišném množství. Muži vylučují více testosteronů, ženy vylučují více progesteronu aestrogenu). Vysoké hladiny testosteronu vkrvi souvisejí spodrážděností, zlostí asoutěživostí. Vnašem kulturním prostředí se očekává, aněkdy dokonce požaduje, aby byli muži agresivní. Agresivita je většinou žen odmítána, je vnímána jako něco negativního, protože si ji vybavují vté nejhrubší podobě. Výzkumy však ukazují, že ženy mohou být vurčitých situacích stejně agresivní jako muži, například tehdy, když jsou zasvé agresivní chování odměňovány, nebo když se domnívají, že je nikdo nevidí. Výsledky studie naznačily, že ženy pravděpodobně popírají agresi vdůsledku sociálních tlaků, které je nutí chovat se žensky. Vpřípadě absence těchto tlaků se zvyšuje pravděpodobnost, že se budou chovat stejně agresivně jako muži.

Další odlišností je, jak vyjadřují agresi muži ajak ženy. Užen se častěji vyskytovala agrese verbální, zatímco umužů fyzická, což je pravděpodobně dáno kulturními genderovými normami. Ženy také mají tendenci popírat vlastní agresi vsituaci, kterou pro sebe vyhodnotí jako nebezpečnou zhlediska odplaty. Bylo také zjištěno, že agresivita umužů ižen klesá svěkem avyšším vzděláním.

Konflikty aspory mají ženy tendenci pojímat osobně, ve sporu často příliš rychle reagují aztrácejí tak potřebný nadhled. Muži naopak některé konflikty pouze zaregistrují anechají je odeznít, zatímco ženy je téměř vždy prožívají, hledají různé souvislosti, skutečnou či domnělou křivdu vsobě dlouho nesou asnaží se ji oplatit jinou cestou.

Doporučení / Čím jsou dány rozdíly mezi pohlavími?