Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Céline Santini

Kincugi
Umění nápravy

Přeloženo z francouzského originálu:
Kintsugi: L’art de la résilience
vydaného nakladatelstvím Éditions First, Paříž, 2018.

Published in the French language originally under the title:
Kintsugi, l’art de la résilience
© 2018, Editions First, an imprint of Edi8, Paris, France.

Přeložila Adéla Poláková

Ilustrace Caroline Donadieu
Fotografie Myriam Greff
Sazba Vojtěch Kočí
Formát ePub Štěpán Böhm
Jazyková redakce Petra Stejskalová
Odpovědná redaktorka Lenka Kubelová
Vytiskla Tiskárna Havlíčkův Brod, a.s.

První vydání Praha 2019

Vydal Nakladatelský dům Grada
pod značkou Alferia
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 7380. publikaci

www.alferia.cz

ISBN 978-80-271-1153-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-1152-7 (pdf)
ISBN 978-80-247-2503-1 (print)

Mým dvěma úžasným exmanželům,
bez nichž by tato kniha nikdy nevznikla…

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Santini, Céline
[Kintsugi. Česky]
Kincugi : umění nápravy / Céline Santini ; přeložila Adéla Poláková. -- První vydání. -- Praha : Alferia, 2019. -- 247 stran
Český text
„Vydal Nakladatelský dům Grada pod značkou Alferia“--Tiráž -- Terminologický slovník

ISBN 978-80-247-2503-1 (brožováno)

* 738.025.4(520) * 738.025.4:316.728(520) * 72/76.02 * 615.851:7.02 * 17.02 * (520) * (0.062)
– kincugi
– výtvarné techniky -- Japonsko
– arteterapie
– životní harmonie
– populárně-naučné publikace

615.8 - Fyzioterapie. Psychoterapie. Alternativní lékařství [14]

ÚVOD

OBJEVOVÁNÍ

Kura jakete / sawaru mono nani / cukimi kana

Má kůlna vzplála,
a už mi nebrání nic
v pohledu na Lunu.

Mizuta Masahide
(1657–1723)

PROZKOUMÁVÁNÍ

Díky bohu za praskliny, protože skrze ně může procházet světlo.

Michel Audiard

Máte před sebou knihu, která vám nabízí možnost objevit a prozkoumat umění kincugi ve všech jeho podobách. Tato starobylá technika byla vynalezena v 15. století v Japonsku a spočívá v opravování rozbitých předmětů tak, že se místa zlomu zvýrazní zlatem místo toho, aby se zakrývala. Tato filozofie však dalece přesahuje pouhou uměleckou činnost… Dotýkáme se zde symboliky uzdravování a odolnosti. Po určité péči a vzdání úcty přijímá předmět svou minulost a stává se naopak odolnějším, krásnějším a cennějším než před rozbitím. Prostřednictvím této metafory lze nazírat jednotlivé etapy uzdravování fyzických nebo psychických zranění jiným způsobem.

Slovo kincugi je japonskou složeninou ze slov kin (zlato) a cugi (spára), což doslova znamená „zlatá spára“. Umění kincugi se nazývá kintcukuroi a znamená „oprava zlatem“. Jedná se o dlouhý a velmi detailní proces opravování, který se skládá z mnoha etap trvajících několik týdnů, někdy i několik měsíců. Říká se dokonce, že na nejlepší kincugi je někdy zapotřebí celý rok.

Úlomky rozbitého předmětu se nejprve jeden po druhém sesbírají, pak se očistí a následně slepí dohromady tradičním přírodním lakem pocházejícím ze stromu, který se nazývá škumpa lakodárná. Předmět se nechá usušit a pak se leští. Na praskliny jsou následně nanášeny vrstvy laku, které se posypávají zlatem nebo jiným kovovým práškem (stříbrem, bronzem, mosazí, mědí), ten se přilepí na ještě vlhkou vrstvu laku a vytváří iluzi metalického lepidla. Poté se spáry leští a předmět se postupně rozjasňuje.

Legenda praví, že šógun Jošimasa Ašikaga (1435–1490) používal během čajového obřadu vždy svou oblíbenou misku (chawan). Jednoho dne se však rozbila. Poslal ji proto do Číny, odkud pocházela, aby ji tam opravili. Z výsledku byl ovšem velmi zklamaný. Po mnoha měsících se mu vrátila miska opravená pomocí ošklivých kovových háčků, které ji nejen hyzdily, ale zároveň nebyly nepropustné. Pověřil proto své japonské umělce, aby našli jiné, efektivnější, a především estetičtější řešení. A tak se zrodilo umění kincugi.

© Myriam Greff

Jak elegantní, kreativní a prosté řešení! Většinou, když lidé objeví umění kincugi, okamžitě si ho zamilují. Je to pro ně objev, prozření. Jedná se proto o velmi vyhledávanou techniku.

Dokonce se říká, že umění kincugi je natolik ceněné, že někteří estéti schválně rozbíjejí své vázy nebo misky právě proto, aby je pak mohli nechat předělat. Aniž byste museli rozbít všechny své cenné předměty, můžete se na cestě ke svému vlastnímu uzdravení inspirovat filozofií kincugi a dojít tak daleko, že naleznete svou jednotu a vlastní zář. Vy sami, jako živoucí kincugi, se můžete změnit a stát se silnějšími prostřednictvím svých zkušeností.

Dejte zlatu místo ve svém životě, objevte podstatu kincugi.

Wabi-sabi jako jiné pojetí krásy

Kincugi souvisí s japonskou myšlenkou wabi-sabi (wabi značí respekt vůči přírodním jevům a sabi vyjadřuje to, co člověk cítí vůči práci času nebo lidí) a vybízí k vidění krásy, která se skrývá v jednoduchých, nedokonalých a netypických věcech.

Pokud přijmeme myšlenku wabi-sabi, dostáváme se do protiproudu vůči moderním standardizovaným a umělým modelům. Wabi-sabi naopak vyzývá k meditaci a oproštění se od dokonalosti. Zdůrazňuje nevratnost času, efemérnost všech věcí a vybízí k ocenění skromné krásy jednoduchých věcí, které zdobí patina času a zkušeností.

© Myriam Greff

EXPERIMENTOVÁNÍ

Umění pomáhá žít.

Éric-Emmanuel Schmitt

Kincugi neboli umění zušlechťování bolestí… Cesta kincugi může být vnímána také jako forma arteterapie, která vede k transformaci vašich životních zkušeností a k přeměně vašeho osobního olova ve zlato. Upozorňuje na to, že vaše jizvy, ať už viditelné, či neviditelné, dokazují, že jste překonali těžkosti. Zhmotňují vaši minulost, říkají: „Přežil jsi!“ a přinášejí vaší duši přidanou hodnotu.

Ještě krásnější,

ještě odolnější,

ještě cennější,

ještě stále zde!

Všichni máme své osobní nedostatky a vlastní bolesti. Všichni jsme trpěli a prožívali těžké chvíle.

Moje osobní cesta, o kterou se s vámi hodlám podělit, je roubená radostí a bolestí, nehodami, traumaty i přívaly štěstí.

Je to cesta jako každá jiná, na jednu stranu je univerzální a na stranu druhou je na tomto světě zcela jedinečná… Kincugi mi díky své hluboké symbolice, která přímo cílí na odolnost a optimismus, pomohlo zacelit se, posílit, najít druhý dech a rozzářit se. A přesně to bych s vámi ráda sdílela prostřednictvím této knihy.

Ať už je vaše zranění jakéhokoli původu, fyzického (autonehoda, mastektomie, nemoc, amputace, hendikep, stáří, popálenina, následky napadení…), nebo emocionálního (rozchod s přítelkyní nebo s přítelem, rozvod, držení smutku, deprese, ztráta zaměstnání, opuštěnost, pomluva, bolestné dětství…), energie kincugi vás může podpořit a provést vás procesem uzdravení.

Zranění je spouštěcím elementem, díky kterému se vydáváte na cestu ke změně, při níž jej můžete téměř alchymisticky pomalu a trpělivě měnit ve zlato. Konečně přišla řada i na vás, abyste se zatřpytili. Vydejte se na cestu za sebepoznáním a hledáním jiné krásy a dokonalosti.

Přidejte se, objevujte a experimentujte! Tato kniha vám nabízí poznání umění předků a napojení se na ozdravnou energii kincugi.

Zavažte (zvažte?) svá zranění,
přeměňte svá slabá místa
v silné stránky a své životní otřesy
v bouřlivý smích!

Legenda o rozbité váze

Legenda praví, že Sen no Rikjú (1522–1591), slavný čajový mistr jednoho japonského vládce, byl pozván na večeři a že mu pán domu na jeho počest daroval velmi starou a drahou čínskou vázu.

Mistr se však neobtěžoval se na ni ani podívat a spokojil se s tím, že komentoval krásu krajiny a větve stromu, která se pohupovala ve větru.

Hostitele to natolik rozčílilo, že ze zlosti a frustrace při jeho odchodu zuřivě vázu rozbil na kusy. Jeho přátelé sesbírali všechny kousky a opravili ji v duchu umění kincugi. Když při další návštěvě uviděl Sen no Rikjú tuto vázu s jejími zlatými spárami, vykřikl: „Teď je nádherná!“

© Myriam Greff

CVIČENÍ

Metody, které používáme, přímo ovlivňují hodnotu výsledku.

Michel Houellebecq

Umění kincugi je pomalý a velmi přesný obřad, který vyžaduje trpělivost a soustředění. Předmět se den za dnem, týden co týden, fázi za fází očišťuje, obrušuje, je o něj pečováno, uzdravuje se, až je nakonec zušlechtěn.

Nahlédněte do detailů jednotlivých etap tradiční výroby kincugi.

Možná se vám to zalíbí. Je to také příležitost, jak získat zálibu v pomalých a přesných pohybech, které nám dovolují se ponořit do vnímání přítomného okamžiku.

TECHNIKA KINCUGI:
OPRAVUJTE KROK ZA KROKEM

1. FÁZE: ROZBITÍ

Prožitek: nějaká nepředvídaná událost, chybné jednání, úder, pád…

Přijetí: vzpamatujte se a posbírejte střepy.

Rozhodnutí: rozhodněte se dát věci druhou šanci a vraťte jí život místo toho, abyste ji vyhodili.

Výběr: prostudujte si nejrůznější techniky, jak je možné věc opravit, a vyberte tu, která vám nejvíce vyhovuje: iluzivní technika (oprava není vidět), zaháčkování (kovové háčky podél praskliny) nebo kincugi (zlaté spáry).

Představa: buďte kreativní a myslete jinak!

Vizualizace: soustřeďte se a představujte si, jak by předmět vypadal opravený v celé své kráse.

2. FÁZE: DÁVÁNÍ DOHROMADY

Příprava: očistěte části předmětu, nachystejte si všechny nástroje (stěrka, paleta, lak, štětec, zlatý prášek, krabici na sušení, hůlky, terpentýnový olej, brusný papír, klubko bavlny apod.) a použijte ochranné rukavice.

Skládání dohromady: prozkoumejte jednotlivé kousky a poskládejte to „puzzle“ dohromady, abyste je mohli opravit.

Proměna: proměňte jed v protilátku. Lak (uruši), který se používá na slepení jednotlivých kousků, je přírodní. Vyrábí se přímo z pryskyřice škumpy. Ta je ale velmi dráždivá, a proto je nutné se při práci s ní chránit. Při schnutí však lak ztrácí své toxické vlastnosti, tvrdne a dokonale předmět zpevňuje.

Spojení: připravte si jednotlivé části, stěrkou naneste spojovací hmotou (mugi-uruši, směs mouky a laku uruši) po obou stranách prasklin a slepujte tak, že nakonec složíte celý předmět.

Výplň: pokud nějaký kousek chybí, připravte si hmotu (sabi-uruši) smícháním laku (uruši) s hlinkou (tonoko) a chybějící kousek z ní vyrobte.

Přiřazení: pokud najdete inspiraci i jinde, můžete použít místo chybějící části i kousek z jiného předmětu (technika jobi-cugi).

3. FÁZE: TRPĚLIVOST

Odstranění: odstraňte přebývající materiál pomocí nějakého nástroje (břitva, párátko, nožík, špachtle) a tuto plochu pak očistěte terpentýnovým olejem.

Udržení: aby jednotlivé kusy předmětu držely pohromadě, použijte lepicí pásku nebo gumičky.

Dýchání: lak (uruši) je živá látka a paradoxně potřebuje dýchat, aby zaschl a ztvrdl. Připravte si uzavíratelnou dřevěnou krabici (muro), na její dno dejte ubrousek a několik tyčinek. Vznikne improvizovaná mřížka, na kterou předmět položíte.

Položení: lak tvrdne lépe v prostředí, kde je 75–90% vlhkost a ideálně 20 °C. Dejte předmět do připravené bedýnky a hlídejte konstantní teplotu a vlhkost.

Očištění: po každé fázi očistěte všechny předměty (špachtli, nádobku, štětec atd.) terpentýnem nebo rostlinným olejem a schovejte si náčiní pro další použití.

Čekání: vyčkejte trpělivě sedm až čtrnáct dní, dokud předmět v bedýnce neuschne.

4. FÁZE: OPRAVENÍ

Leštění: když už je předmět zcela suchý, očistěte stopy po lepicí hmotě pomocí nožíku a terpentýnu. Poté povrch dokonale vyhlaďte brusným papírem tak, že na předmětu bude vidět jen kaštanově zbarvená jizva.

Dotek: některé nerovnosti je těžké spatřit pouhým okem. Přesvědčte se, že je povrch zarovnaný, dotekem a přejeďte prsty v místě slepení.

Aplikování: pomocí velmi tenkého štětce pokryjte celou plochu spáry první vrstvou černého laku (roiro-uruši).

Soustředění: pravidelně dýchejte, soustřeďte se a velmi přesnými a pomalými pohyby malujte co nejtenčí linie. Nechejte předmět schnout v bedýnce (muro) po dobu jednoho až dvou týdnů.

Další vrstva: vyleštěte povrch a naneste druhou velmi tenkou vrstvu červeného laku (urušie nebo neri bengara uruši).

Oživení: spáry jsou nyní pokryty krásnou vrstvou červeného laku, podobají se dobře prokrveným žilám a vdechují předmětu druhý život. Nechejte ho ještě půl hodiny v bedýnce.

5. FÁZE: ODHALENÍ

Rozzáření: naneste zlatý prášek na štětec nebo do aplikační tuby a poprašte jím lak, který ještě lepí (nedotýkejte se ho, je ještě čerstvý).

Sesbírání: pomocí štětce si sesbírejte zbytky prášku, bude se vám hodit pro další nátěr. Předmět umístěte do bedýnky (muro) na dva až tři dny, aby nátěr zaschl a ztvrdl.

Odkrytí: když je lak zaschlý, přetřete ho kosmetickým tamponkem, abyste odstranili přebytečný zlatý prášek a aby byly vidět zlaté spáry.

Ochrana: po pěti minutách naneste na zlatou vrstvu ochranný lak. Opět nechejte předmět 24 hodin schnout.

Individualizace: najděte si pomůcku, která vám bude nejlépe vyhovovat k leštění zlata. Někteří mistři kincugi používali achát, jiní slonovinu, rybí zuby nebo hematit…

Roztřpycení: předmět leštěte pomocí oleje, prášku a předmětu, který jste si pro rozzáření zlata vybrali.

6. FÁZE: ZUŠLECHŤOVÁNÍ

Pozorování: pozorujte z odstupu, jak je předmět jednotný, opravený a zušlechtěný a jakou noblesu mu dodávají zlaté spáry.

Obdiv: všimněte si, jak se rozbitý předmět proměnil v cenné, jedinečné a neocenitelné umělecké dílo.

Rozjímání: připomeňte si příběh, který si tento předmět nese ve svých spárách.

Procítění: lak při sušení ztvrdl. Uvědomte si, o kolik je předmět pevnější, než byl před opravou.

Přijetí: s hrdostí přijměte nedokonalost. Po pádu a opravě je předmět ještě krásnější a cennější!

Vystavení: ukažte svůj výtvor lidem ve svém okolí. Vyprávějte jim příběh a inspirujte i ostatní, aby viděli, jak lze věci napravit.

Veškerý materiál najdete na internetu buď jednotlivě, nebo ve formě kreativní sady.

Záleží na vašem perfekcionismu a rozpočtu. Buď můžete postupovat podle tradiční metody za použití tradičního japonského laku (uruši) a zlatého prášku o 22 karátech (který se doporučuje používat na nádobí), nebo se jednoduše nechejte touto technikou inspirovat a použijte epoxidové lepidlo a zlatou barvu nebo perleťový prášek.

1. FÁZE

ROZBITÍ

Jukijukite / taorefusutomo / hagi no hara

Neželím smrti
padnu-li vyčerpán tam
kde kvete hagi.

Kawai Sora
(1649–1710)

Až dosud jste na sto procent přežili všechny své nejhorší zážitky.

PROŽITEK

Při velkých bolestech se srdce buďto láme, nebo zoceluje.

Honoré de Balzac

Kdejaká nečekaná událost, pochybení, šok mohou končit pádem…

Avy jste najednou rozbití na tisíc kousků jako předmět, kterým se mrští prudce ozem. Ať už jste utrpěli po stránce fyzické, nebo psychické, máte pocit, že je to nepřekonatelné, že se ztoho nikdy nedostanete aže už nikdy nebudete stejní. Aje pravda, že už nikdy nebudete stejní. Ale vdobrém slova smyslu! Toto utrpení je iniciačním impulzem.

Berte ten den jako začátek dlouhého procesu rekonstrukce. Ano, bude to bolet. Ano, bude to těžké. Ano, bude to dlouhé. Proč to zapírat. Ale taky to všechno přejde…

Osobně jsem takové bolestivé momenty zažívala mnohokrát. Ta chvíle, kdy máte pocit, že se všechno otočilo vzhůru nohama. Apřesně to se mi stalo, když jsem zjistila, že se budu rozvádět, celý svět se mi rozpadl na kusy, jako když se rozpadne domeček zkaret. Byl to skutečně šok, nezaznamenala jsem jakékoli předchozí signály, které mě na to mohly upozornit, jak jsem si potom zpětně uvědomila…

Sňatek měl pro mě určitou hodnotu, byl pro mě útočištěm, byl to slib, oněmž jsem si myslela, že je skálopevný. Moji rodiče se vmých čtyřech letech rozvedli, ajá to proto považovala za způsob, jak zlomit kletbu. Arozhodně nebyla náhoda, že jsem se živila deset let jako organizátorka svateb astejně dlouho jsem byla také vdaná! Proto byl tento šok nevýslovně bolestivý.

Oto více se znovu vrátily bolestivé vzpomínky zdětství anyní jsem to byla já, kdo zůstal sdevítiměsíčním dítětem sám. Myslela jsem, že se ztoho nikdy nedostanu.

Apřes to všechno jsem dnes tady astojím vzpřímeně. Jsem silnější než kdykoli předtím. Přežila jsem. Je to za mnou.

Poté, co jsem na sobě zapracovala, vidím celou situaci mnohem jasněji. Poznala jsem ičást své viny. Už vidím jasně rodinná schémata, která jsem podvědomě opakovala. Pomaloučku jsem se dávala dohromady aznovu dostala chuť do života. Opět jsem začala věřit vbudoucnost.

Navzdory této iniciační zkušenosti jsem si uchovala naději avíru vkrásu tohoto životního spojení.

Ato do té míry, že jsem se ne dlouho poté opět vdala! Pak jsem se zase rozvedla, ale to už je jiný příběh… Že do stejné řeky nevstoupíš?

Přes to všechno vto stále věřím!

Koneckonců, ivjednom zdílů Shadocku (francouzský televizní kreslený seriál zroku 1968, pozn. překl.) se říkalo, že pokud se budeme oněco snažit pořád dokola, nakonec se to povede. Takže čím víc se to kazí, tím víc máme šancí, že se to nakonec povede.

Aproto ano, ipro vás se vten den rozzáří nějaká cesta. Události, které prožíváte nebo jste prožili, vás udržují naživu. Jsou jako otevřená rána aukazují na vaše slabiny azranitelná místa, které zasahují dosud nepoznané zákoutí vaší duše.

Ale vy sami také vykonáte neočekávané úsilí proto, abyste se dali dohromady dosvé nejlepší možné podoby! Koneckonců jste dosud na sto procent přežili své nejtěžší životní zkoušky.

Vezměte svůj osud do rukou audělejte první krok ke svému znovuzrození. První krok bude možná ještě křehký aváhavý. Máte strach ze selhání aopětovného neúspěchu… Ovšem právě ten první krok je ten nejtěžší!

Legenda okrálovském prstenu

Jedna perská legenda, jejíž původ se ztratil vtemnotách dávných časů, vypráví, že jistý král požádal jednoho znejstarších mudrců udvora, aby mu vyryl do zlatého kroužku větu, která by vystihla absolutní světovou pravdu, větu, která by byla tak spravedlivá, že by se dala použít na všechny životní situace ve všech dobách, větu, která by shrnula celý život, něco univerzálního.

Starý mudrc tak vrátil králi zlatý prsten, na jehož vnitřní straně bylo napsáno: „To přejde.“

© Myriam Greff

Avy?

Uvědomujete si, do jaké míry ovlivnily vaše životní zkušenosti to, kde se dnes nacházíte? Jak dlouho to trvá, než se ztoho člověk dostane? Aco když to nejlepší teprve přijde?

Přejděte kčinům!

Cesta vašeho života

Vezměte si něco na psaní, zavřete oči auvolněte se.

Představte si cestu svého života, jak šly roky za sebou, avzpomeňte si na všechny ty složité situace, kterými jste si prošli.

Jděte ještě dál…

Začněte tady ateď!

Proč nechávat tento experiment na jindy?