Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D., a kolektiv

OŠETŘOVATELSTVÍ PRO STŘEDNÍ ZDRAVOTNICKÉ ŠKOLY II – PEDIATRIE, CHIRURGIE
2., doplněné vydání

Vedoucí autorského kolektivu: Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.

Autorský kolektiv: Mgr. Hana Čoupková; Mgr. Pavla Gazdošová; Mgr. Petra Kaduchová; Mgr. Vladislava Marciánová; Mgr. Lucie Přikrylová; Mgr. Irena Přivřelová; Mgr. Andrea Spáčilová; Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.

Recenze:Mgr. Jana Holubová, MUDr. Marie Nejedlá

Odborné konzultace: Bc. Věra Smolíková, Bc. Alena Dvořáková; MUDr. Maria Velgáňová-Véghová; Andrea Salajová

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

© Grada Publishing, a.s., 2012
Cover Photo © fotobanka allphoto, 2012

Obrázky 1, 3–7, 15, 17–19, 31–33, 35–37 převzaty z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty II. Pediatrie, chirurgie. Praha, Grada Publishing 2007. Autorkou perokreseb je MgA. Kateřina Novotná. Obrázky 9–14 převzaty z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství v chirurgii I. Praha, Grada Publishing 2010. Obrázky 20–30, 38–43 převzaty z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství v chirurgii II. Praha, Grada Publishing 2010. Obrázek 2 převzat z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství v pediatrii. Praha, Grada Publishing 2010. Autorkou obrázku 34 Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.

Autorky fotografií: Mgr. Hana Čoupková: obr. P26, P27; Mgr. Petra Kaduchová: obr. P25, P32–P34; Mgr. Lucie Přikrylová: obr. 16; Mgr. Irena Přivřelová: obr. P20–P24; Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.: obr. 8, P18, P28–P31; Mgr. Andrea Spáčilová: obr. P1–P16. Obrázky P17 a P19 z archivu autorek.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 4869. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Počet stran 256 + 8 stran barevné přílohy
2. vydání, Praha 2012
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-3602-0

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8098-6 ve formátu PDF
ISBN 978-80-247-8099-3 ve formátu EPUB

Předmluva

Ošetřovatelství pro střední zdravotnické školy II – 2., doplněné vydání – je rozčleněno na celek pediatrie a chirurgie. Učebnice je doplněna o nové poznatky v ošetřovatelství.

Kapitoly v pediatrii jsou rozděleny na ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním dýchacího, trávicího, krevního a centrálního nervového systému. Kapitoly jsou zpracovány stejným způsobem jako chirurgické celky. V učebním textu nejsou podrobněji popsány vyšetřovací metody, příznaky, farmakologie, somatologie a fyziologie, které již byly odučeny v předmětu klinická propedeutika, ošetřovatelství a somatologie.

V chirurgii je zařazena traumatologie, nemoci jícnu, břišní a cévní chirurgie, nemoci štítné žlázy, ortopedie a urologie. V úvodní části je zmíněna historie a definice oboru. Následuje přehled chirurgických oborů, druhů operací a užívané terminologie operací, vyšetřovací metody, základy operační techniky, anestezie, předoperační a pooperační péče, komplikace po operaci, záněty a nádory. Následuje členění systémových onemocnění. U každého systému jsou v obecném úvodu zařazena anatomická schémata s popisem, přehled nejčastějších chorob se stručnou charakteristikou, příčiny, příznaky, vyšetřovací metody a léčba. Dále následují podrobněji zpracované ošetřovatelské procesy u vybraných onemocnění. Ošetřovatelský proces v první části popisuje anatomii, charakteristiku a průběh onemocnění, příčiny a příznaky, vyšetřovací metody a léčbu. Ve druhé části je uvedena konkrétní kazuistika. Podle kazuistiky je zpracován ošetřovatelský plán na základě modelu Gordonové. Každé onemocnění je doplněno kontrolními otázkami. Do hodin ošetřovatelství – cvičení navrhujeme, na opakování a doplnění učiva, práci s rozšiřující studijní literaturou. Věříme, že učební text přinese žákům i vyučujícím komplexní, přehledný náhled do chirurgie a pediatrie z pohledu ošetřovatelství a bude přínosem pro výuku na středních zdravotnických školách a zdravotnických lyceích.

Poděkování patří všem kolegyním ze SZŠ a VOŠz v Olomouci a konzultantům z Fakultní nemocnice Olomouc, konkrétně z I. chirurgické kliniky, II. chirurgické kliniky a Dětské kliniky, kteří pomohli při vzniku tohoto učebního textu.

Zvláštní poděkování patří také Ing. D. Sedlářovi, doc. MUDr. Č. Neoralovi za vstřícnou pomoc při realizaci knihy.

Lenka Slezáková

1 Ošetřovatelský proces na dětském oddělení

Historie pediatrie

Pediatrie – z řečtiny: pais – dítě; iatria – léčba.

Péče o zdravé a nemocné děti má velmi dlouhou tradici. Babylónské nápisy již před 2 000 lety před naším letopočtem určovaly pokyny kojícím matkám. Z Hippokratovy doby existují podrobné zprávy např. o přirozené výživě a střevních parazitech. V minulosti byly děti léčeny doma a jen výjimečně byly přijímány do nemocnic pro dospělé. Zkušenosti s léčbou dětí byly velmi malé. Velká úmrtnost dětí poukazuje nejen na špatné léčení, ale také na těžkou fyzickou práci, kterou děti vykonávaly. Pro nemanželské a pohozené děti byly kolem 11. století zřizovány nalezince. V těch se poskytovala pouze sociální péče, ale ani ta nebyla dostačující.

První dětská nemocnice byla zřízena v Paříži v roce 1802, u nás potom v Praze až v roce 1842. V roce 1953 byl založen Spolek na ochranu dětí se sídlem v Hannoveru. Boj proti špatnému tělesnému zacházení a sexuálnímu zneužívání dětí začal být oceňován jako velmi potřebný zvláště po 2. světové válce, kdy mnoho dětí žilo v sociální a psychické bídě, často bez ochrany, a bylo vystaveno nebezpečí špatného zacházení a zneužití.

V roce 1975 byla vyhlášena německá „Charta dítěte“. Od první poloviny 20. století začíná u nás být zabezpečena všestranná péče o děti (poradny pro děti, očkování, preventivní prohlídky, screening vrozených vad, sledování fyzického, duševního a citového rozvoje dítěte, sledování vlivů sociálních a prostředí, úzká spolupráce s rodinou). Jedním z ukazatelů sociálně zdravotní vyspělosti a životní úrovně u nás je kojenecká úmrtnost (počet zemřelých dětí mladších než jeden rok na 1000 živě narozených). Pediatrie jako obor se neustále zdokonaluje.

Definice oboru

Pediatrie je lékařský obor, který se zabývá péčí o zdravé, nemocné a defektní děti od jejich narození do 18 let věku. Tato péče v sobě zahrnuje oblast preventivní, diagnostickou, terapeutickou, rehabilitační a sociální. Vnímá dítě jako souhrn jeho bio-psycho-sociálních charakteristik.

Rozdělení dětského věku: odpovídá zvláštnostem stadií ve vývoji motorickém, mentálním, citovém a také v typu a průběhu onemocnění, která se v daném období vyskytují.

Novorozenecké období: do 28 dnů života:

adaptace na postnatální prostředí

typické zdravotní problémy: vrozené vývojové vady, následky perinatální (období kolem narození) patologie, tendence ke generalizaci infekcí (rozšíření na celý organizmus)

Kojenecké období: do 1 roku života:

intenzivní růst a psychomotorický vývoj

typické zdravotní problémy: vrozené vývojové vady, infekce, důsledky perinatální asfyxie (dušení způsobené nedostatkem vzduchu)

Batolecí období: 1–3 roky:

rozvoj řeči, myšlení, jemné motoriky, osamostatňování dítěte

typické zdravotní problémy: úrazy, otravy

Předškolní věk: 3–6 let:

rozvoj abstraktního myšlení, talentu, zařazení do dětského kolektivu

Časný školní věk: 6–10 let:

socializace, rozvoj intelektu

Pozdější školní věk: 10–15 let:

pohlavní diferenciace, puberta

Dorostový věk: 15–19 let:

psychosociální dozrávání, fyzické dospívání

Pediatrická péče je poskytována jako:

Ambulantní zdravotní péče:

primární ordinace praktického lékaře pro děti a dorost

specializované pediatrické poradny

Nemocniční zdravotní péče – novorozenecká a dětská lůžková oddělení: standardní, intermediární, intenzivní, resuscitační

Péče ve zvláštních dětských zařízeních – dětské léčebny a ozdravovny, stacionáře, kojenecké ústavy, dětské domovy, jesle, ústavy sociálního zabezpečení

Ambulantní zdravotní péče je poskytována jako primární zdravotní péče dětem a dospívajícím praktickým lékařem pro děti a dorost, který je smluvním lékařem pojišťoven a rodiče dětí si jej vybírají na základě svobodné volby. Jeho blízkou spolupracovnicí je dětská sestra, která by měla mít nejméně pět let praxe na lůžkovém dětském oddělení (na klinických pracovištích bývá zvykem, že se na tato oddělení zařazují sestry s praxí na dětských lůžkových odděleních) a specializaci v oboru. Dětský lékař poskytuje léčebně preventivní péči, včetně návštěvní služby. Tato péče začíná již v novorozeneckém věku a pokračuje preventivními prohlídkami dětí a dorostu. Dle zdravotního řádu je to v prvním roce života 10× do roka (ve 3., 6. a 10. týdnu, ve 3., 4., 5., 6., 8., 10. a 12. měsíci), dále v 18 měsících, ve třech letech a pak vždy za další dva roky.

Při těchto návštěvách je hodnocen zejména psychomotorický vývoj dítěte, posuzována školní zralost dítěte a také usměrňována volba budoucího povolání dítěte. Nedílnou součástí je zajištění očkování dětí a dospívajících dle platného očkovacího kalendáře (příloha).

Dispenzární péče praktického lékaře pro děti a dorost je péče poskytovaná vybraným zdravým, ohroženým a chronicky nemocným dětem a mladistvým. Tato péče může být poskytována i ve specializovaných pediatrických poradnách – kardiologická, nefrologická, urologická, neurologická, gastroenterologická a další.

Nedílnou součástí práce zdravotníků v primární péči je zdravotní výchova dětí a dospívajících včetně jejich rodičů. Ta je převážně zaměřena na:

Zdravou výživu

Osobní hygienu

Hygienu dospívání

Prevenci pohlavních chorob

Výchovu k rodičovství

Boj proti drogovým závislostem – alkoholizmus, kuřáctví a ostatní závislosti

Poskytování první pomoci

Nemocniční zdravotní péče – dětská lůžková oddělení umožňují hospitalizaci dítěte a dospívajícího tam, kde není možné zajistit vyšetření a léčbu ambulantním způsobem. Zásady přístupu k dětem a dospívajícím v nemocnici jsou vyjádřeny v Chartě práv hospitalizovaných dětí:

Děti mají být do nemocnice přijímány jen tehdy, pokud péče, kterou vyžadují, nemůže být stejně dobře poskytnuta v domácím ošetřování nebo při ambulantním docházení.

Děti v nemocnici mají mít právo na neustálý kontakt se svými rodiči a sourozenci. Tam, kde je to možné, mělo by se rodičům dostat pomoci a povzbuzení k tomu, aby s dítětem v nemocnici zůstali. Aby se na péči o své dítě mohli podílet, měli by rodiče být plně informováni o chodu oddělení a povzbuzováni k aktivní účasti na něm.

Děti nebo jejich rodiče mají právo na informace v takové podobě, jaká odpovídá jejich věku a chápání. Musejí mít zároveň možnost otevřeně hovořit o svých potřebách s personálem.

Děti a nebo jejich rodiče mají právo poučeně se podílet na veškerém rozhodování ohledně zdravotní péče, která je jim poskytována. Každé dítě musí být chráněno před všemi zákroky, které pro jeho léčbu nejsou důležité, a před zbytečnými úkony podniknutými pro zmírnění jeho fyzického nebo emocionálního rozrušení.

S dětmi se musí zacházet s taktem a pochopením a neustále musí být respektováno jejich soukromí.

Dětem se musí dostávat péče náležitě školeného personálu, který si je plně vědom fyzických a emocionálních potřeb dětí každé věkové skupiny.

Děti mají mít možnost nosit své vlastní oblečení a mít s sebou v nemocnici své věci.

O děti má být pečováno společně s jinými dětmi téže věkové skupiny.

Děti mají být v prostředí, které je zařízeno a vybaveno tak, aby odpovídalo jejich vývojovým potřebám a požadavkům a aby zároveň vyhovovalo uznaným bezpečnostním pravidlům a zásadám péče o děti.

Děti mají mít plnou příležitost ke hře, odpočinku a vzdělání, přizpůsobenou jejich věku a zdravotnímu stavu.

Ve větších nemocnicích jsou dětská oddělení rozčleněna nejčastěji dle věku dětí a charakteru jejich onemocnění, např. kojenecké oddělení, oddělení větších dětí, hemato-onkologické oddělení a další. V menších nemocnicích, kde je pouze dětské oddělení, je diferenciace dětí a dospívajících v rámci tohoto oddělení.

Děti a dospívající s vážným onemocněním jsou hospitalizováni na dětských jednotkách intenzivní a resuscitační péče.

Novorozenecká oddělení – tvoří jednotný celek spolu s porodnickým oddělením, poskytují péči novorozencům systémem rooming in, kdy je dítě umístěno na pokoji společně s matkou. Ve větších nemocnicích jsou zřizována perinatologická centra, ve kterých jsou soustředěni rizikoví novorozenci a kde jim je poskytována specializovaná péče.

Péče ve zvláštních dětských zařízeních je poskytována:

V dětských léčebnách a ozdravovnách, kde jsou doléčovány chronicky nemocné nebo oslabené děti, probíhá zde léčebná rehabilitace, je využíváno specifických klimatických podmínek spolu s působením minerálních pramenů.

Ve stacionářích, které se soustřeďují na komplexní a diferencovanou péči – uspokojení bio-psycho-sociálních potřeb zdravotně postižených dětí. Stacionáře mohou zajišťovat denní i týdenní pobyty těchto dětí.

V kojeneckých ústavech a dětských domovech, které dočasně nahrazují rodinnou péči, pokud není vlastní rodina schopna zajistit výchovu dítěte.

V jeslích, jejichž počet se v poslední době výrazně snížil, vzhledem k tomu, že pro dítě do tří let je optimálním prostředím pro jeho zdárný vývoj vlastní rodina.

V ústavech sociálního zabezpečení pro děti s vážným mentálním a tělesným postižením, kdy nejsou v rodině z různých důvodů dostatečně uspokojovány potřeby těchto postižených dětí.

1.1 Ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním dýchacího systému

Anatomie

Obr. 1 Anatomie dýchacího ústrojí

Onemocnění dýchacího systému jsou nejčastějšími onemocněními dětského věku. Probíhají zpravidla akutně, ale stále se zvyšuje počet recidivujících a chronických forem. Vývoj dýchacího systému není po narození ukončen, ale pokračuje v průběhu dětství. Dýchací systém má u malých dětí odlišnou anatomickou a histologickou stavbu, což ovlivňuje vznik a průběh respiračních chorob.

Přehled chorob dýchacího systému

Horní dýchací cesty:

Akutní zánět nosní sliznice (rinitida) – rýma

Chronický zánět nosní sliznice – může se projevit jednostranně nebo oboustranně, komplikacemi mohou být záněty středního ucha (otitida) a záněty vedlejších nosních dutin (sinusitida)

Adenoidní vegetace – zmnožení lymfatické tkáně uložené v klenbě zadní části stěny nosohltanu, typické onemocnění pro děti mezi 2.–6. rokem. Vytváří mechanickou překážku, která omezuje nebo úplně brání dýchání nosem a druhotně vyvolává recidivující infekty.

Záněty vedlejších nosních dutin (sinusitida) – komplikace akutní rýmy, hlavním příznakem je bolest hlavy a zvýšená teplota

Záněty hltanu – zánětlivé změny Waldeyerova okruhu (patrové a nosohltanové mandle, které jsou spojené lymfatickou tkání ve sliznici nosohltanu a hltanu). Při postižení celé oblasti Waldeayerova okruhu se jedná o angíny, pokud zánět postihuje pouze krční mandle – hovoříme o tonzilitidách, pokud jsou postiženy pouze sliznice hltanu – jedná se o faryngitidy.

Akutní zánět hrtanu (laryngitida)

Akutní zánět příklopky hrtanové (epiglotitida) – nejtěžší forma akutního bakteriálního zánětu horních dýchacích cest

Dolní dýchací cesty:

Akutní laryngotracheobronchitida – zánět, který postihuje horní a dolní cesty dýchací (onemocnění typické pro kojence a batolata)

Akutní zánět průdušek (bronchitida) – akutní zánětlivý proces sliznice bronchů převážně virové etiologie

Obstruktivní bronchitida – obstrukci vyvolává edém sliznice a hypersekrece hlenu, postihuje nejčastěji kojence a malé děti

Bronchiektázie – chronické onemocnění vedoucí k trvalému rozšíření průdušek, které je vyplněno hnisavým sekretem, stálé sídlo bakteriálních infekcí

Asthma bronchiale – nejčastější chronické onemocnění v dětském věku charakterizované bronchiální obstrukcí, edémem a zvýšenou produkcí vazkého hlenu. Klinickými projevy jsou kašel, dyspnoe, a především výdechová dušnost.

Plíce:

Zánět plic – pneumonie

Cystická fibróza (mukoviscidóza) – onemocnění charakterizované poruchou transportu elektrolytů (zejména Na a Cl) v epitelových buňkách dýchacího, zažívacího a urogenitálního traktu a potních žláz. Dochází k sekreci hustého, vazkého hlenu na povrchu epitelu sliznic, v potu je vysoká koncentrace chloridů. Postiženo je mnoho orgánů – dýchací cesty, játra, slinivka břišní, tenké střevo, pohlavní orgány a kůže. Jednotlivé orgány nejsou u všech pacientů postiženy stejně těžce.

Vdechnutí cizího tělesa – nejčastěji u kojenců a malých dětí, vede k obstrukci dýchacích cest

Příčiny

Infekce

Genetické – alergie, vrozené vady plic

Anatomicko-fyziologické zvláštnosti dýchacího systému u dětí

Nevyzrálost imunitního systému

Negativní vlivy zevního prostředí – znečištěné ovzduší, expozice cigaretovému kouři

Příznaky

Poruchy dýchání:

tachypnoe – zrychlené dýchání

bradypnoe – zpomalené dýchání

apnoické pauzy (apnoe – zástava dýchání)

paradoxní dýchání – smršťování postižené plíce při nádechu a částečné rozpínání při výdechu

dyspnoe – dušnost, pocit nedostatku vzduchu (inspirační, exspirační)

ortopnoe – těžká dušnost, klient nedokáže ležet a musí sedět nebo stát

dýchání ústy (děti s adenoidní vegetací)

Kašel:

suchý, neproduktivní

vlhký, produktivní

dráždivý, štěkavý

záchvatovitý, trvalý

Změny hlasu – dysfonie, afonie

Vedlejší dechové fenomény – vrzoty, pískoty, inspirační stridor (hvízdavý zvuk při nádechu, který vzniká zúžením horních cest dýchacích – otok hrtanu, cizí těleso)

Změněné fyziologické funkce – tělesná teplota, pulz, dech, krevní tlak, vědomí

Změna barvy kůže a sliznic – bledost, cyanóza, suchost, vlhkost

Bolest (dolor)

Změna chování – neklid, apatie, úzkost, strach

Vyšetřovací metody

Anamnéza (OA, RA, NO, AA, SA)

Fyzikální vyšetření – poslech (auskultace), pohmat (palpace), poklep (perkuze), pohled (aspekce)

Odběry biologického materiálu – krev, moč, sputum

Testy – kožní, potní, alergologické, bronchodilatační

Ultrasonografické vyšetření

Rentgenové vyšetření

Endoskopické vyšetřovací metody

Funkční vyšetřovací metody – spirometrie (od 5. roku věku dítěte – nutná spolupráce)

CT

NMR

Léčba

Konzervativní – režimová opatření, úprava polohy, zajištění čistého vzduchu, aplikace kyslíku, podávání léků (bronchodilatancia, mukolytika, expektorancia, kortikoidy, antitusika, antiastmatika, antibiotika, antipyretika), snižování horečky (fyzikálně, farmakologicky), hygienická opatření (smrkání, odsávání), lehká strava, vitaminy, dostatek vhodných tekutin, inhalace, dechová rehabilitace

Chirurgická – extrakce cizího tělesa, adenotomie (odstranění adenoidní vegetace), tonzilektomie, odstranění bronchiektázií, řešení ileózního stavu u cystické fibrózy

1.1.1 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem sliznice nosní

Současný stav onemocnění

Anatomie

Nosní dutina (cavum nasi) je prostor po stranách ohraničený kostěnými výběžky horní čelisti. U novorozence je velmi malá, asi třetinová ve srovnání s dospělým. Dutina ve své přední části přechází do zevního nosu. Vzadu pokračuje dvěma otvory – choanami – do nosohltanu (nasopharynx). Prostor nosní dutiny je rozdělen nosní přepážkou na dvě nestejné poloviny, které jsou dále rozděleny skořepami na horní, střední a dolní nosní průchod. Dutina je spojena i s prostory v lebečních kostech vedlejšími dutinami nosními (sinus paranasale) – párová v horní čelisti, čelní, čichová a klínová. Sliznice dutiny nosní je tvořena řasinkovým epitelem.

Funkce dutiny nosní:

Předehřátí vdechovaného vzduchu

Očištění vdechovaného vzduchu od nečistot

Zvlhčení vdechovaného vzduchu

První bariéra proti inhalační infekci (lymfatická tkáň v podslizničním vazivu)

Čichové vjemy drážděním pachových buněk na povrchu sliznice

Charakteristika a průběh onemocnění

Zánět nosní sliznice (rýma) je akutní onemocnění, které je velmi infekční, s krátkou inkubační dobou. Průběh onemocnění závisí na věku a na celkovém stavu dítěte. Děti předškolního a školního věku mají většinou lokální příznaky zánětu sliznice nosu, někdy je doprovází malátnost, únava, bolesti hlavy a normální nebo lehce zvýšená tělesná teplota. Rýma trvá průměrně týden.

Komplikace

Vznikají zejména u oslabených dětí a v mladším věku.

Zánět středního ucha (otitis media) – vedoucími symptomy jsou bolest ucha a teplota. Příčinou je krátká a relativně široká Eustachova trubice u dětí mladšího věku.

Záněty vedlejších dutin nosních – až u dětí předškolního a školního věku, vzhledem k pozdějšímu vývoji těchto dutin

Záněty dolních dýchacích cest

Příčiny

Virová infekce – virus influenzy, RS viry, rinoviry, adenoviry

Bakteriální infekce

Alergie

Příznaky

Lokální:

pálení a svědění v nose

kýchání

výtok z nosu: serózní, mění se v hlenový až hlenohnisavý

nosní obstrukce

bolesti hlavy

podrážděná kůže v okolí nosu

Celkové – zejména u menších dětí:

zvýšená tělesná teplota až horečka

zvýšená dráždivost, neklid

nechutenství

zvracení

průjmovité stolice

únava

zhoršený spánek

plačtivost

Vyšetřovací metody

Anamnéza (OA, RA, NO, AA, SA)

Fyzikální vyšetření – poslech, pohled

Fyziologické funkce

Laboratorní vyšetření – FW, CRP, ELFO, imunoglobuliny, KO + diff., vyšetření sputa na kultivaci a citlivost

Výtěr z krku a nosu – mikrobiologické vyšetření

Kožní testy

Léčba

Řídí se etiologií a stavem dítěte.

U dětí školního a předškolního věku bez komplikací je důležité pouze správné a časté smrkání, na jeho podporu lze aplikovat nosní kapky, dostatek tekutin, při zvýšené tělesné teplotě antipyretika a tělesný klid.

U dětí, které neumí smrkat, je nutno odsávat hleny z dutiny nosní, vždy před jídlem podáváme roztoky, které snižují otok sliznice, zvlhčování nebulizátorem.

Při bakteriální infekci nebo u komplikací podáváme antibiotika.

Při alergické rýmě antialergika a cílená desenzibilizace, eliminace alergenu, léčebné klimatické pobyty v horách nebo u moře, péče o oční spojivky a nosní sliznici.

Kazuistika

K ambulantnímu pediatrovi přichází matka se čtyřletou dívkou pro dva dny trvající rýmu s výraznou serózní sekrecí z nosu. Mezi doprovodnými příznaky matka uvádí subfebrilie, nechutenství, únavu, rozmrzelost a plačtivost. Dívka dýchá převážně ústy. Navštěvuje mateřskou školu.

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Dítě je léčeno v domácím prostředí, pouze při výskytu závažnějších komplikací je nutná hospitalizace.

Biologické potřeby

Vnímání zdravotního stavu:

Potřebné informace získej od matky dítěte (zdravotní stav v předchozím období, aktivity pro udržení zdraví, faktory ovlivňující zdravotní stav).

Poloha, pohybový režim:

Poloha dítěte se zvýšenou horní polovinou těla

Klidový režim

Sleduj:

Průchodnost nosu, smrkání střídavě vždy jednou nosní dírkou

Vzhled sekretu

Tělesnou teplotu – axilární

Nechutenství, zvracení

Příjem tekutin

Vyprazdňování stolice

Neklid a spánek dítěte

Zajištění volných dýchacích cest:

Aplikovat nosní kapky: dítě se vysmrká, do každé nosní dírky se kápnou 1–2 kapky v poloze vleže nebo vsedě, při zmáčknutí nosních křídel se dítě může střídavě předklánět a zaklánět, kromě nosních kapek je možno použít i nosní sprej

Naučit dítě efektivnímu smrkání: připodobnění chování zvířátek, při ucpání jedné nosní dírky trigus na opačné straně

Předvést matce nanášení nosních kapek na nosní sliznici na smotku vaty

Dítě uložit v nepřetopené, dobře větratelné místnosti

Zajistit nebulizátor

Prevence infekce:

Manipulace s infekčním materiálem

Naučit dítě zacházet s hygienickými kapesníky

Vyloučit dítě z kolektivu

Hygienická péče:

Hygienické a šetrné smrkání

Ošetřování podrážděné kůže v okolí nosu indiferentní mastí

Výživa:

Strava dle stavu dítěte, nenutit dítě do jídla

Nedráždivá a lehká jídla s dostatkem bílkovin, sacharidů, vitaminů (bílé maso, rýže, bramborová kaše, čerstvé ovoce, dušená zelenina, omezit podávání mléka – zvyšuje zahlenění)

Jídlo v malých dávkách 6× denně

Vhodná technologie přípravy jídel – vaření, dušení, pečení

Dostatek vhodných tekutin – neslazené minerálky, voda, čaj, ředěné džusy

Vyprazdňování:

Sledování stolice

Psychosociální potřeby:

Uspokojování těchto potřeb je závislé na stavu dítěte

Zajistit častou přítomnost matky nebo jiných rodinných příslušníků

Vytvořit vhodné prostředí a klima v pokoji

Zajistit vhodné herní aktivity

Kontrolní otázky

1. Vyjmenuj příznaky akutní rinitidy.

2. Popiš způsoby zajištění volných dýchacích cest u dítěte s akutní rinitidou.

3. Vyjmenuj funkce nosní dutiny.

4. Popiš hygienické zásady při ošetřování dítěte s akutní rinitidou.

5. Vyjmenuj možné komplikace u dítěte se zánětem nosní sliznice.

1.1.2 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem hrtanu

Současný stav onemocnění

Anatomie

Hrtan (larynx) má trubicovitý tvar s horním ústím do dolní části hltanu a s dolním úsekem přecházejícím do průdušnice. Dutina hrtanu je od hltanu oddělena hrtanovou příklopkou (epiglottis). Jeho kostra je tvořena hrtanovými chrupavkami spojenými navzájem vazy a svaly. Největší z nich je chrupavka štítná. Pod ní je chrupavka prstencová, ke které jsou na zadním obvodu připojeny dvě drobnější chrupavky hlasivkové, na nichž jsou upevněny hlasivky. Vlastní dutina hrtanu je vystlána sliznicí s řasinkovým epitelem. Pod ní je vrstva s řídkým a dobře prokrveným vazivem, které snadno zánětlivě zduří. Vzniklý otok uzavírá průsvit hrtanu a vyvolává dušení. U novorozenců je hrtan krátký, široký a je uložen vysoko, což umožňuje dítěti současně dýchat a přijímat tekutou potravu. Nejvíce hrtan roste v prvních čtyřech letech života. V průběhu dětství se posunuje dolů a definitivní polohy dosahuje po pubertě (obr. 2).

a) chrupavka štítná

b) chrupavka prstencová

c) jazylka

d) příklopka hrtanová

e) chrupavky hlasivkové

f) hlasivkové vazy

Obr. 2 Anatomické schéma hrtanu

Hrtan slouží k dýchání a tvorbě hlasu. Hlas vzniká chvěním hlasivek, jež jsou tvořeny souborem hlasových vazů a svalů. Mezi oběma vazy je úzká hlasivková štěrbina. Štěrbina je při dýchání rozevřena, při řeči se však hlasové vazy napnou, sblíží se a proudem vydechovaného vzduchu se rozkmitají. Tím vzniká základní tón, který se zesiluje, a pomocí jazyka, patra a rtů se vytvářejí hlásky.

Charakteristika a průběh onemocnění

Zánět hrtanu (laryngitida) je nejzávažnější akutní onemocnění dýchacích cest. Vlivem otoku, zvýšeného prokrvení sliznice a spazmem hladkých svalů ve stěně hrtanu dochází k závažné obstrukci horních dýchacích cest. Postihuje nejčastěji batolata a děti předškolního věku. Vyskytuje se častěji na podzim a v zimě. Závažnost stavu je dána věkem dítěte, anatomickými poměry a mírou otoku sliznice hrtanu.

Příčiny

Virová infekce – často předchází infekce horních dýchacích cest

Bakteriální infekce – méně často

Dalšími faktory mohou být dráždění cigaretovým kouřem, znečištěné ovzduší a alergeny

Příznaky

Akutní virový zánět hrtanu – příznaky obstrukce se vyvíjejí postupně:

dušnost

zapojení pomocných dýchacích svalů

vtahování jugula, mezižeberních svalů, epigastria

inspirační stridor – hvízdavý zvuk při nádechu

štěkavý neproduktivní kašel

chrapot až afonie – ztráta hlasu

zvýšená tělesná teplota až horečka

bledost, neklid, úzkost

únava

Akutní bakteriální zánět hrtanu – příznaky obstrukce se vyvíjejí velmi rychle, často z plného zdraví nebo při banálním infektu:

náhlý a prudký vzestup tělesné teploty

výrazná inspirační dušnost

náhlé respirační selhání

bolest v krku, polykací obtíže

neklid dítěte v důsledku těžké hypoxie přechází v nápadný klid až apatii

Vyšetřovací metody

Anamnéza (OA, RA, NO, SA)

Fyzikální vyšetření – pohled, poslech, poklep, pohmat

Vyšetření krve – hematologické, biochemické, CRP, mikrobiologické, vyšetření acidobazické rovnováhy (acidóza by byla důkazem asfyxie – dušení)

Vyšetření moči

Výtěr z krku

Léčba

Akutní virový zánět hrtanu: klid na lůžku, zvýšená poloha, zvlhčování chladnějšího vzduchu, inhalace, Priessnitzův obklad na krk, dostatek tekutin, antipyretika (ne salicyláty), sedativa při neklidu dítěte

Akutní bakteriální zánět hrtanu: léčba stejná jako u virového zánětu, navíc podáváme antibiotika, při závažných stavech kortikoidy, hospitalizace dítěte

Kazuistika

Na dětskou kliniku přivážejí rodiče v nočních hodinách tříletého chlapce. Rodiče uvádějí rozvoj příznaků během několika hodin po uložení chlapce ke spánku. Chlapec má horečku 38,5 °C, je malátný, plačtivý, stěžuje si na bolest hlavy a krku. Je dušný, s nápadným inspiračním stridorem, vpadáváním jugula a mezižeberních prostor, má chraptivý hlas a štěkavý kašel. Matka v anamnéze uvádí opakované infekce HCD.

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Chlapec je hospitalizován s matkou.

Biologické potřeby

Vnímání zdravotního stavu:

Pozoruj chování dítěte, zejména projevy strachu a úzkosti – pláč, neklid.

Uklidni dítě šetrným způsobem, dle ordinace lékaře podávej sedativa.

Pouč matku, jak o dítě pečovat.

Poloha, pohybový režim:

Zajisti klid dítěte na lůžku.

Zajisti zvýšenou polohu dítěte.

Sleduj a zaznamenej:

Dýchání dítěte – zajisti nebulizátor (obr. P1)

Průběh a účinek inhalace (obr. P2)

Projevy dušnosti

Barvu kůže a sliznic

Hlas dítěte, chrapot – aplikuj Priessnitzův obklad na krk (jedná se o druh zapařujícího obkladu, přiložený chladný vyždímaný obklad se překryje plastovou fólií a suchou bavlněnou látkou a nechá se působit půl až jednu hodinu), urychlí průběh zánětu a odkašlávání

Kašel, stridor

Kyslíkovou terapii, saturaci kyslíku

Tělesnou teplotu – dle ordinace lékaře podávej antipyretika

Krevní tlak, pulz

Hydrataci dítěte

Chování dítěte

Periferní žilní kanylu a podávání antibiotik

Neklid a spánek dítěte

Pocení

Bolest hlavy, v krku, potíže s polykáním

Hygienická péče:

Zhodnoť úroveň hygieny a soběstačnosti dítěte.

Zajisti hygienickou péči u dítěte ve spolupráci s matkou.

Výživa:

Podávej výživu dle stavu dítěte, spolupracuj s matkou, dítě do jídla nenuť.

Podávej nedráždivá a lehká jídla.

Jídlo v malých dávkách 6× denně.

Sleduj příjem tekutin, často nabízej malá množství tekutin.

Vyprazdňování:

Sleduj vyprazdňování moči a stolice.

Zajisti hygienu při vyprazdňování, spolupracuj s matkou.

Psychosociální potřeby:

Zajisti herní aktivity dítěte dle jeho stavu ve spolupráci s matkou, zejména ve fázi rekonvalescence.

Domácí péče

Informuj rodiče dítěte:

o režimu dítěte v rekonvalescenci

o závažnosti dechových obtíží u akutní laryngitidy a nutnosti rychlé zdravotnické pomoci při jejich výskytu u malých dětí

o předlékařské první pomoci při výskytu dušnosti (zajistit chladný vlhký vzduch – dobře oblečené či do deky zabalené dítě necháme u otevřeného okna nebo mrazáku, Priessnitzův zábal na krk, uklidnit a volat RZP)

o potřebě zdravého ovzduší pro dítě, doporuč časté vycházky do přírody

nacvič s matkou podávání léků dítěti (inhalace, per os, kapky do nosu)

Kontrolní otázky

1. Popiš anatomii a fyziologii hrtanu.

2. Popiš průběh laryngitidy.

3. Popiš léčbu akutního virového a bakteriálního zánětu hrtanu.

4. Vyjmenuj, co budeme sledovat u dítěte s akutní laryngitidou.

5. Vyjmenuj, jaké informace musíme dát rodičům dítěte po prodělané laryngitidě, které je propouštěno do domácí péče.

1.1.3 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem plic

Současný stav onemocnění

Anatomie

Plíce (pulmones) jsou orgány jehlancovitého tvaru, uložené v hrudní dutině. Skládají se z laloků (pravá plíce je zářezy rozdělena na tři laloky a levá plíce na dva laloky, které se dále dělí na segmenty. Pravou a levou plíci odděluje mezihrudí. Vrcholky plic se nazývají plicní hroty, dolní části naléhající na bránici jsou plicní báze. Do plic proudí vzduch průdušnicí (tracheou), ta se dělí na dvě průdušky (bronchy), které se postupně větví na průdušinky (bronchioly). Na průdušinky navazují plicní sklípky (alveoly), jejichž stěna je tvořena respiračním epitelem. S prvními vdechy novorozence se plíce ve všech směrech zvětšují a v průběhu růstu dochází ke změnám, které se týkají dýchacích oddílů plic, prokrvení plic, uložení plicních laloků, stavby i prostornosti dutiny hrudní.

Plíce jsou u novorozenců málo vyvinuté. Růst plic probíhá ve všech obdobích vývoje organizmu, ale velmi rychle rostou v prvních třech měsících po narození a v době dospívání, tj. ve věku mezi 12.–16. rokem.

Funkce plic:

Podílejí se na zajištění zevního dýchání dýchacími pohyby – nadechnutím (inspirací) a vydechnutím (exspirací).

Charakteristika a průběh onemocnění

Záněty plic (pneumonie) patří mezi nejčastější a nejzávažnější onemocnění dětského věku, zejména u kojenců a batolat. V poslední době ubývá bakteriálních infekcí a přibývá pneumonií virového původu. Virová infekce často předchází o několik dní bakteriální pneumonii.

V jednotlivých obdobích dětského věku je výskyt různých druhů pneumonií odlišný. U novorozenců jsou častější bakteriální záněty plic, u kojenců a batolat virové a aspirační pneumonie (vdechnutí cizího tělesa) a u starších dětí převažují virové záněty. U oslabených dětí se objevují plísňové a parazitární pneumonie. Klinický průběh onemocnění bývá rozmanitý, od forem s mírnými příznaky až po formy s těžkým, život ohrožujícím průběhem. Pneumonie mají těžší průběh u mladších dětí.

Příčiny

Viry – RS viry, viry parainfluenzy, rinoviry, Mycoplasma pneumoniae

Bakterie – E. coli, streptokoky, stafylokoky

Plísně – kvasinky (Candida albicans)

Paraziti

Alergie – inhalační, potravinové, lékové, bakteriální, virové

Aspirace (regurgitace žaludečního obsahu, cizí těleso)

Příznaky

Nemoc může začínat náhle z plného zdraví, jindy je vývoj pozvolný

Vysoká tělesná teplota

Tachypnoe, tachykardie

Dyspnoe

Rýma

Kašel

Nevolnost

Bolest na hrudníku

Typický vzhled tváře dítěte: nápadná bledost, nebo planoucí tvář, úzkostný výraz

Alární dýchání – dýchání je rychlé a namáhavé, nosní křídla se při vdechu rozšiřují (např. u akutní pneumonie, kdy je postižena jedna plíce, tj. celé plicní křídlo), měkké části hrudníku, horní část břicha a prostor nad hrudní kostí se při vdechu vtahují dovnitř. Do plic se při vdechu nedostává dostatek vzduchu.

Únava, malátnost

Při těžkém průběhu: septický stav vedoucí k respiračnímu a oběhovému selhání

Obr. 3 Zajištění polohy dítěte při vyšetření hrudníku

Vyšetřovací metody

Anamnéza (OA, RA, NO, AA, SA)

Fyzikální vyšetření – pohled, poslech, poklep, pohmat (obr. 3)

Fyziologické funkce

Rentgenový snímek plic

Vyšetření krve – hematologické, biochemické, RP-reaktivní protein, mikrobiologické, vyšetření acidobazické rovnováhy

Imunologická vyšetření

Vyšetření moči

Vyšetření sputa a výtěry na bakteriologické, virologické, mykologické a parazitologické vyšetření

Léčba

Klidový režim (často za hospitalizace)

Úprava prostředí (čerstvý, zvlhčený vzduch)

Dostatek tekutin

Lehká výživná strava, dušné kojence sondujeme – riziko aspirace

Antibiotika (i u virových zánětů, protože dochází často k sekundární bakteriální infekci)

Antivirotika (u těžkých virových pneumonií)

Antitusika

Expektorancia

Antipyretika

Bronchodilatancia, mukolytika

Úprava polohy – ortopnoická poloha – typická poloha, kterou děti zaujímají při dušnosti a která jim dovolí zapojit pomocné dýchací svalstvo. Dítě sedí na lůžku nebo na jeho okraji, se spuštěnýma nohama, ruce má o široké bázi opřené o jídelní stolek. Někteří jedinci nemohou zůstat v klidu vsedě a raději stojí v mírném předklonu (polohu upravujeme podle věku dítěte vhodnými pomůckami doplňujícími lůžko).

Inhalace (obr. P3)

Kyslíková terapie

Zajištění průchodnosti dýchacích cest: odsávání, polohová drenáž (lůžko upravíme do šikmé polohy – hlava a trup dítěte směřuje dolů). V této poloze může dítě ležet nejdéle dvě hodiny, pokud neexistují závažné kontraindikace. Ke krátkodobějším modifikacím patří poloha přes hranu lůžka nebo poloha přes koleno. Důležité je dbát na bezpečnost dítěte. Polohová drenáž usnadní odtok nahromaděného sekretu z dýchacích cest. Důležitá je spolupráce s fyzioterapeutem, dechová rehabilitace (poklepová masáž).

Sedativa při neklidu

Kazuistika

Dvanáctiletý chlapec navštívil ambulantního pediatra pro dva dny trvající teploty, bolesti hlavy a v krku a suchý kašel. Lékař mu doporučil klid na lůžku, antipyretika při teplotách, expektorancia a Priessnitzovy zábaly na krk. Když příznaky trvaly 5 dní bez tendence ke zlepšení, předepsal mu pediatr při podezření na bakteriální superinfekci antibiotika, která chlapec správně užíval. K očekávanému zlepšení ale nedošlo, pro celkovou alteraci byl chlapec hospitalizován na dětském oddělení nemocnice. Má suchý dráždivý kašel, tělesnou teplotu 38,9 °C, je schvácený, spavý, udává bolest hlavy a na hrudníku, nechutenství. Chlapec je uzavřený, komunikace je obtížná. Je hospitalizován poprvé.

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Děti s pneumonií v kojeneckém věku nebo při pneumonii s těžkou klinickou symptomatologií by měly být hospitalizovány.

Biologické potřeby

Vnímání zdravotního stavu:

Nezatěžuj dítě rozhovorem, informace zjisti od doprovodu.

Zajisti klidné prostředí, bez rušivých vlivů – chlapec je vyčerpaný, schvácený.

Poloha, pohybový režim:

Zajisti klid dítěte na lůžku – tělesný i psychický.

Po zlepšení stavu a dle ordinace lékaře prováděj ve spolupráci s fyzioterapeutem dechovou rehabilitaci a nácvik správného dýchání.

Zajisti zvýšenou polohu dítěte.

Sleduj:

Dýchání dítěte – zajisti zvlhčování vdechovaného vzduchu, inhalaci a kyslíkovou terapii, uprav zvýšenou polohu chlapce

Projevy dušnosti klidové nebo námahové

Dle ordinace lékaře podávej bronchodilatancia

Barvu kůže a sliznic

Charakter kašle, expektoraci a projevy při kašli – dle ordinace lékaře podávej antitusika nebo expektorancia, dbej na pravidelné vykašlávání

Tělesnou teplotu – dle ordinace lékaře podávej antipyretika

Pocení

Krevní tlak, pulz

Hydrataci a výživu dítěte

Chování dítěte

Periferní žilní kanylu a podávání antibiotik i jiných léků

Hygienická péče:

Zhodnoť úroveň hygieny a soběstačnosti dítěte dle jeho stavu, zajisti dopomoc.

Zajisti hygienické vykašlávání.

Výživa:

Podávej výživu dle stavu dítěte, sleduj chuť dítěte k jídlu, v akutní fázi nenuť chlapce do jídla.

Podávej nedráždivá a lehká jídla.

Podávej jídlo v malých dávkách 6× denně.

Sleduj příjem tekutin, často nabízej malá množství tekutin, zajisti dostatečný příjem vhodných tekutin (minimálně 2,5 litru za 24 hodin, např. ředěné džusy, neperlivé minerální vody, slabě slazené ovocné a bylinné čaje).

Vyprazdňování:

Sleduj vyprazdňování moči a stolice.

Zajisti hygienu při vyprazdňování – dopomoc dle stavu dítěte.

Psychosociální potřeby:

Zvol vhodné zaměstnání pro vyplnění volného času – po odeznění akutních příznaků a únavy, hledej vhodné aktivity společně s chlapcem (četba, vyprávění, kreslení, stolní hry).

Zajisti dostatečný duševní klid u dítěte.

Domácí péče:

Informuj rodiče dítěte:

o režimu dítěte v rekonvalescenci

o možnostech otužování dítěte

o dechové rehabilitaci, nácviku správného dýchání, péči o prostředí, ve kterém se dítě pohybuje (znečištěné ovzduší – kouření rodičů)

Kontrolní otázky

1. Popiš anatomii plic.

2. Vyjmenuj možné příčiny virové pneumonie.

3. Popiš léčbu pneumonie.

4. Popiš polohu a pohybový režim u dítěte s pneumonií.

5. Popiš uspokojování psychosociálních potřeb u dítěte s pneumonií.

1.2 Ošetřovatelský proces udítěte sonemocněním trávicíhosystému

Anatomie

Obr. 4 Anatomie zažívacího traktu

Přehled chorob trávicího systému

Dutina ústní:

Moučnivka (soor)– kvasinkové onemocnění dutiny ústní, bělavé povlaky najazyku asliznici

Zánět dutiny ústní (stomatitida)– postižena celá sliznice nebo jen její části

Jícen:

Vrozený uzávěr jícnu(atrezie jícnu) – častá vývojová vada jícnu projevující seslepým ukončením jícnu. Vyskytuje sečasto společně sbronchiální píštělí arizikem aspirace.

Jícnový reflux(ezofageální reflux) – reflux žaludečního obsahu, dochází kpronikání kyselého žaludečního obsahu zpět dodolní části jícnu, vpřípadě neúplného uzávěru dolního jícnového svěrače

Brániční kýla(hiátová hernie) – část žaludku prochází šterbinou vbránici dohrudníku aje častou příčinou refluxní ezofagitidy

Rozšíření jícnu nad kardií(achalázie jícnu) – při funkční poruše dolního svěrače jícnu spojené sporuchou peristaltiky dochází kpostupnému rozšiřování jícnu

Zánětlivé změny nasliznici jícnu(ezofagitida) – polymorfní příčiny

Poleptání jícnu žíravinou– při náhodném požití kyseliny nebo louhu dochází kevzniku nekrózy ažperforaci jícnu

Cizí tělesa vjícnu– náhodně spolknuté předměty (kuličky, drobné součásti hraček)

Žaludek:

Zánět žaludku (gastritida)– původce Helicobacter pylori, léky, chemikálie ajiné agresivní látky, které poškozují ochrannou vrstvu žaludku

Zúžení vrátníku– hypertrofická stenóza pyloru– potrava prochází úzkým kanálkem, výskyt 2.–3. týden ponarození, dítě zvrací obloukem, neprospívá, není stolice

Peptická léze žaludku astřeva (gastroduodenální choroba)– příčiny viz gastritida

Tenké střevo:

Překážky azúžení všech částí tenkého střeva (atrezie astenózy)– poruchy pasáže

Vychlípenina konečného úseku tenkého střeva (Meckelův divertikl)– komplikace, zánětlivé změny, krvácení ažperforace vychlípky, obstrukce ilea

Vsunutí jedné části střeva dodruhé (invaginace)– poruchy pasáže (obr. P4)

Zánět tenkého střeva (enteritida)– průjmové onemocnění způsobené enterální infekcí

Malabsorpční syndrom– chronická porucha výživy vdůsledku poruchy trávení, vstřebávání nebo sekrece tenkého střeva (celiakie, nesnášenlivost laktózy)

Tlusté střevo:

Megacolon congenitum (Hirschsprungova choroba)– vrozená porucha nervového systému střeva shlavním projevem chronické zácpy (rozšíření střeva nad stenózou)

Chronický zánět postihující celou stěnu střeva (Morbus Crohn)– může vést kulceracím ažperforacím, stenózám atvorbě píštělí (může postihovat celý GIT)

Chronické zánětlivé onemocnění (colitis ulcerosa)– zánětlivé postižení sliznice konečníku atlustého střeva

Zácpa (obstipace)– obtížné vyprazdňování tuhé stolice

Náhlé příhody břišní:

Zánětlivé (apendicitida)– akutní onemocnění červovitého přívěsku slepého střeva

Stavy neprůchodnosti střeva– ileus

Úrazy

Parazitární onemocnění:

Roupy

Játra, žlučové cesty, slinivka břišní:

Vrozené zúžení žlučových cest

Portální hypertenze– vysoký tlak krve vžilním systému jater

Cirhóza– jaterní onemocnění, „ztvrdnutí jater“

Příčiny

Genetické (dědičné)

Anatomicko-fyziologické zvláštnosti trávicího systému udětí

Imunitní

Vlivy zevního prostředí

Příznaky

Nechutenství– nauzea

Zvracení– emesis

Dysfagie– porucha polykání, pocit váznutí sousta nebo cizího tělesa při polykání

Bolesti břicha

Průjem– diarrhoe

Zácpa– obstipace

Krvácení: hemateméza– zvracení krve, meléna– natrávená krev vestolici, enteroragie– čerstvá krev vestolici

Ruminace– přežvykování (žvýkání již jednou polknuté potravy, která regurgitovala zežaludku)

Regurgitace– návrat polknuté potravy zpět dohltanu aúst

Vyšetřovací metody

Anamnéza (OA, RA, NO)

Fyzikální vyšetření– pohled, pohmat, poslech

Odběry biologického materiálu– krev, moč, stolice, zvratky

Ultrasonografické vyšetření

Rentgenové vyšetření

Endoskopické vyšetřovací metody (např. gastroskopie, kolonoskopie)

Funkční vyšetřovací metody– toleranční testy– testovací látka sepodá per os, určuje sekoncentrace látky vkrvi ajejí množství vyloučené vmoči, bilanční testy– zkoumaná látka sepodá vpotravě avestolici sekvantitativně zkoumá její výdej. Tyto testy vyšetřují absorpční (vstřebávací) schopnost trávicího ústrojí.

Výpočetní tomografie

Magnetická rezonance

Léčba

Konzervativní

Chirurgická

1.2.1 Ošetřovatelský proces udítěte saftózní stomatitidou

Současný stav onemocnění

Anatomie

Ústní dutina (cavum oris) novorozence je krátká amalá, dotří měsíců chybí volná dutina, protože je zcela vyplněna krátkým, širokým aobjemným jazykem. Zuby (dentes) jsou uloženy včelistech již před narozením, prořezávání dočasného chrupu začíná mezi 6.a8.měsícem života dítěte, prořezávání stálého pak mezi 5. a7. rokem.

Hlavní funkcí dutiny je:

Mechanické rozmělňování pevné potravy

Provlhčení potravy slinami, které obsahují enzym ptyalin štěpící škroby. Množství slin semění svěkem, postupně stoupá aždopuberty, kde dosahuje hodnot dospělého člověka– asi 1 litru denně.

Charakteristika aprůběh onemocnění

Příčina

Herpetický virus

Příznaky

Puchýřky nasliznici dutiny ústní, které rychle praskají atvoří sevřídky

Výrazná bolestivost vmístě postižení

Odmítání potravy zdůvodu bolesti, včetně tekutin

Zvýšené slinění

Zvýšená tělesná teplota ažhorečka

Dítě je plačtivé, mrzuté, nespokojené

Vyšetřovací metody

Anamnéza (OA, NO)

Fyzikální vyšetření– především pohled dodutiny ústní

Léčba

Lokální: výplachy dutiny ústní (např. heřmánkem)

Celková: tekutá nebo kašovitá strava, vpřípadě zvýšené tělesné teploty jsou ordinována antipyretika, při závažnějším průběhu virostatika aantibiotika, důležitá je izolace dítěte

Kazuistika

Ošetřovatelský plán ajeho realizace

Biologické potřeby

Nezatěžuj dítě rozhovorem, chovej seklidně.

Informace zjisti odmatky.

Všímej si úrovně hygieny udítěte idoprovodu.

Poloha apohyb:

Dítě sepolohuje samo, nutná kontrola sohledem nazavedený PŽK, spolupracuj smatkou.

FF, PŽK (dle Maddona)

Podávej infuzní terapii dle ordinace lékaře.

Místní projevy onemocnění nasliznici dutiny ústní azměny vokolí úst, celkový stav

Chování aprojevy dítěte

Příjem tekutin astravy udítěte, předcházej riziku dehydratace aneprospívání, aktivně nabízej.

Pouč matku omožných rizicích onemocnění, oriziku přenosu infekce.

Zhodnoť úroveň hygieny dutiny ústní asoběstačnosti dítěte dle jeho stavu avěku.

Zajisti zvláštní hygienickou péči o dutinu ústní udítěte vespolupráci sdoprovodem, dávej přednost výplachům dutiny ústní, vytírání úst je značně bolestivé amůže poškodit sliznici.

Používej pomůcky najedno použití.

Respektuj zásady bariérové ošetřovatelské péče– bariérová ošetřovatelská péče je systém pracovních, organizačních aprovozních opatření užívaných vboji proti nozokomiálním nákazám.

Sleduj příjem tekutin, podávej tekutiny per os spíše chladnější, šetrně polžičkách.

Sleduj chuť dítěte kjídlu, spolupracuj smatkou.

Před jídlem aplikuj nasliznici dutiny ústní znecitlivující roztoky, respektuj doporučení uvedená včásti hygienická péče.

Nedráždivou stravu tepelně amechanicky uprav dle potřeb aspolupráce dítěte.

Zajisti zásady bariérové ošetřovatelské péče při podávání stravy.

Sleduj vyprazdňování moči astolice.

Dohlédni nahygienu při vyprazdňování dítěte.

Ponechej dítěti jeho oblíbenou hračku, navrhni matce možné herní aktivity, zejména podobu jejich izolace, vyslechni případné obavy matky.

Před propuštěním informuj matku o:

hygienickém režimu dítěte

zásadách bariérového ošetřování

stravě apříjmu tekutin

místní acelkové léčbě

Kontrolní otázky

1.2.2 Ošetřovatelský proces udítěte smalabsorpčním syndromem

Současný stav onemocnění

Primární:

celiakie– nesnášenlivost lepku

deficit enzymů vestřevním epitelu nutných pro vstřebávání bílkovin, cukrů, tuků, vitaminů aminerálů– např. deficit laktózy– nesnášenlivost mléka

Sekundární:

chemické afyzikální vlivy

zánětlivá onemocnění střeva(Crohnova choroba, ulcerózní kolitida)

tumory

parazitární onemocnění

onemocnění jiných orgánů, např. mukoviscidóza (generalizovaná porucha žláz svnitřní sekrecí provázená onemocněním plic azažívacího traktu)

vrozené vady

Průjem

Objemné, páchnoucí stolice

Nechutenství

Bolesti břicha

Zvracení

Typický vzhled neprospívajícího dítěte: hypoproteinemie– otoky, ascites (vyklenuté bříško zdůvodu ascitu), tenké avyhublé končetiny, bledost, čím je dítě menší, tím jsou tyto příznaky zřetelnější

Negativizmus amrzutá nálada dítěte

Vpozdějším věku nebo při delším trvání choroby seprojevují důsledky malnutrice ahypovitaminózy inaostatních orgánech– změny kostní, krevní, neuropsychické aendokrinní.

Anamnéza (OA, RA, NO)

Fyzikální vyšetření– pohled, pohmat

Vyšetření krve– hematologické, biochemické, vyšetření acidobazické rovnováhy, imunologické ahemokoagulační vyšetření, vyšetření vitaminů

Vyšetření moči– biochemické, bakteriologické

Vyšetření stolice– odpad tuků za48 hodin, okultní krvácení, bakteriologické aparazitologické vyšetření

Vyšetření sekretů trávicího traktu– žaludeční acidita, pankreatické enzymy, pHmetrie

Toleranční testy, expoziční test

Potní test– stanovení elektrolytů vpotu pilokarpinovou iontoforézou (vyšetření seprovádí vbiochemické laboratoři, která stanoví metodický postup odběru)

Ultrasonografické vyšetření břicha

Denzitometrie, osifikace zápěstí

Endoskopické vyšetřovací metody, včetně enterobiopsie

Výpočetní tomografie

Magnetická rezonance

Je závislá napříčině atypu malabsorpčního syndromu.

1.2.3 Ošetřovatelský proces udítěte sceliakií– nesnášenlivostí lepku

Současný stav onemocnění

Autoimunitní

Průjmovité, objemné, páchnoucí stolice popříjmu potravy slepkem

Bolesti břicha

Odmítání potravy, nechutenství

Průjmy mohou vést ažkdehydrataci sacidózou ašokovým stavem

Nutriční deficit– hypotrofie sváhovým úbytkem, svalovou atrofií atypickým vzhledem dítěte (žádný podkožní tuk, vyklenuté bříško, rozmrzelý výraz obličeje)

Anémie znedostatku železa– únavnost, bledost

Hypovitaminóza vitaminů rozpustných vtucích– křivice aporuchy růstu

Hypoproteinemie– otoky

Neprospívání, opakované infekty

Negativizmus, apatie, mrzutost

Viz kapitola 2.2.

Určující je enterobiopsie snálezem typických změn nasliznici střeva aspecializované imunologické vyšetření.

Bezlepková dieta– vyloučit všechny potravinářské výrobky, které obsahují pšenici, žito, ječmen aoves, nahradit výrobky zkukuřice arýže, při jejím nedodržení dochází krecidivě onemocnění

Rehydratace arealimentace dítěte

Substituce vitaminů aminerálů

Ustarších dětí psychická pomoc

Edukace rodičů adětí

Ošetřovatelský plán ajeho realizace

Komunikuj klidně atrpělivě.

Informace zjisti odmatky, zaměř sepředevším nastravu aprojevy onemocnění.

Zajisti klidné prostředí, bez rušivých vlivů– dítě je rozmrzelé aplačtivé.

Zajisti klid dítěte nalůžku– tělesný ipsychický.

Polohu si dítě vyhledá samo podle tělesného stavu análady.

Hmotnost, výšku dítěte, kožní turgor acelkový vzhled

Chování aprojevy dítěte

Příjem tekutin ahydrataci dítěte, předcházej riziku dehydratace

Příjem stravy aprospívání dítěte

Průchodnost aokolí PŽK (dle Maddona),podávej infuzní roztoky dle ordinace lékaře

Fyziologické funkce

Proveď záznam dodokumentace.

Zhodnoť úroveň hygieny asoběstačnosti dítěte.

Zajisti zvýšenou hygienickou péči vokolí konečníku– prevence opruzenin.

Vybírej pomůcky najedno použití.

Podávej výživu dle ordinace lékaře– bezlepková dieta pocelý život dítěte.

NE pšenice, žito, oves, ječmen avýrobky znich

NE vše, co je chemicky barveno akonzervováno

ANO potraviny označené mezinárodním znakem pro bezlepkovou dietu– přeškrtnutý klas

ANO rýže, kukuřice, proso, sója, pohanka, amarant

Edukuj rodiče odietních omezeních.

Zajisti kontakt snutričním terapeutem.

Sleduj vyprazdňování stolice– množství, vzhled, zápach, příměsi, bolest při vyprazdňování, závislost najídle.

Sleduj vyprazdňování moči.

Zajisti herní aktivity dítěte dle jeho stavu avěku vespolupráci sjeho doprovodem.

Spolupracuj spsychologem.

Podporuj psychiku dítěte.

Informuj rodiče dítěte o:

dispenzarizaci dítěte

svépomocných skupinách– např. Klub rodičů dětí sceliakií

nutnosti dietních omezení pocelý život dítěte

spolupráci snutričním terapeutem najídelníčku dítěte

spolupráci sesociální pracovnicí namožnostech finanční podpory

významu psychické zátěže dítěte vevztahu konemocnění

Kontrolní otázky

1.2.4 Ošetřovatelský proces udítěte schronickým zánětlivým střevnímonemocněním

Současný stav onemocnění

Autoimunitní

Genetické

Infekční

Psychosomatické faktory

Počátek onemocnění: nechutenství, únava, subfebrilie

Bolesti břicha kolem pupku avpravém hypogastriu mohou imitovat apendicitidu

Chronické zapáchající aobjemné průjmy spříměsí krve ahlenu

Normální stolice ažzácpa

Změny vokolí konečníku– fisury, perianální abscesy

Pokles tělesné hmotnosti ažanorexie, ztráta aktivity

Anémie– chudokrevnost; vkrvi je sníženo množství krevního barviva (hemoglobinu)

Afty vústech, záněty očí

Poruchy růstu, časté opoždění puberty

Mimostřevní příznaky: artritida, stomatitida, exantémy, oční patologické příznaky

Recidivy onemocnění, střevní stenózy, píštěle, abscesy

Nejdůležitějším vyšetřením, které potvrzuje diagnózu, je endoskopie abiopsie.

Ostatní vyšetření jsou doplňující: KO, SE, biochemie– parametry zánětu, ionty, imunologické vyšetření, kyselina listová, vitaminy, ultrasonografie břicha, pasáž GIT, NMR.

Dietní– vakutním stadiu pouze tekutiny, postupně dietní strava dle stavu dítěte– vysokokalorická, nabílkoviny bohatá strava + vitaminy, minerály astopové prvky

Medikamentózní:

kyselina 5-aminosalicylová

imunosupresiva akortikosteroidy

antibiotika: výjimečně

Biologická: využití biologických preparátů

Chirurgická: kolektomie, anastomóza, dočasná stomie– při komplikacích (obstrukce, perforace, píštěle, abscesy) (obr. P8, P9)

Psychoterapie: podpora psychiky vzhledem kchronicitě onemocnění

Ošetřovatelský plán ajeho realizace

Přizpůsob vstupní rozhovor stavu avěku dívky.

Informace zjisti také oddoprovodu, zaměř sepředevším navyprazdňování aprojevy onemocnění.

Zajisti klidné prostředí, bez rušivých vlivů– dívka je vyčerpaná, trpí bolestmi břicha.

Zajisti klid dívky nalůžku– tělesný ipsychický.

Pouč dívku oúlevové poloze.

Pouč dívku opohybovém režimu.

Hmotnost, výšku, BMI– parametr umožňující posouzení stavu výživy amíry (poměr tělesné hmotnosti vkilogramech adruhé mocniny tělesné výšky vmetrech), celkový vzhled

Chování aemociální projevy dívky, projevy bolesti

Příjem tekutin ahydrataci, předcházej riziku dehydratace

Příjem stravy aprospívání dívky

Při parenterální hydrataci žilní vstup ainfuzní roztoky dle ordinace lékaře

Fyziologické funkce, vyprazdňování stolice amoči

Podávání léků dle ordinace lékaře

Vedlejší anežádoucí účinky léků (sulfonamidy, kortikoidy, imunosupresiva)

Zaznamenávej dodokumentace.

Zhodnoť úroveň hygieny asoběstačnosti dívky.

Dohlédni nahygienickou péči vokolí konečníku– prevence opruzenin.

Spolupracuj srodiči.

Vybírej pomůcky najedno použití.

Podávej výživu dle ordinace lékaře:

vakutní fázi pouze speciální nutriční nápoje, výběr příchuti dle přání, množství určí lékař dle hmotnosti dívky

pozlepšení stavu přechází nadietní stravu dle ordinace lékaře

Edukuj rodiče idívku ovhodné výživě.

Zajisti kontakt snutričním terapeutem.

Sleduj vyprazdňování stolice– barvu, zápach, konzistenci, příměsi, četnost, bolest při vyprazdňování, závislost najídle.

Sleduj vyprazdňování moči.

Spolupracuj spsychologem apedagogickými pracovníky.

Podporuj psychiku dívky, posiluj protistresové techniky.

Edukuj dívku ijejí rodiče ovhodné volbě povolání vevztahu kestravovacímu režimu azátěži.

Spolupracuj sesociální pracovnicí.

Dispenzarizace dívky

Upozorni rodiče idívku navýznam dodržování léčebného režimu anebezpečí relapsů onemocnění.

Informuj rodiče idívku o:

svépomocných skupinách

významu dodržování léčebného režimu

spolupráci snutričním terapeutem najídelníčku

spolupráci sesociální pracovnicí namožnostech finanční podpory

zapojení dokolektivu

nutnosti volby přiměřeného zaměstnání

významu psychické zátěže vevztahu konemocnění

Kontrolní otázky

1.2.5 Ošetřovatelský proces udítěte sprůjmovým onemocněním

Současný stav onemocnění

Umělá výživa– uměle živené děti, zejména vprvních třech měsících, trpí průjmy častěji

Chyby při umělé výživě– nedostatečná hygiena při přípravě stravy, nevhodné složení stravy

Oslabení dětského organizmu– jinými infekcemi, vrozenými vadami atd.

Nedostatky vcelkové péči odítě– nejen vhygieně, ale ivevýchově

Pobyt dítěte vkolektivním zařízení

Střevní infekce:

bakteriální infekce: Escherichia coli, salmonely, shigely, stafylokoky

virové infekce: rotaviry, enteroviry

kvasinkové mikroorganizmy amykózy

parazitární infekce: Lamblia intestinalis

Mimostřevní infekce:

kombinace infekce respirační aprůjmu

Neinfekční průjem:

chyby vevýživě

nesnášenlivost určitých složek vpotravě

Dyspepsia simplex– průjem prostý:

nechutenství, občas zvracení

neklid, občas subfebrilie

časté, řídké, kysele páchnoucí zelené stolice obsahující hlen

vzedmuté bříško, plynatost

není hmotnostní přírůstek

Dyspepsia toxica– průjem toxický:

časté, vodnaté, stříkané stolice shlenem, bezbarvé nebo nazelenalé nebo spříměsí krve

zvracení

příznaky dehydratace

rozvrat vnitřního prostředí– acidóza

hypovolemický šok aoligurie zeztrát tekutin

neklid dítěte, postupná apatie, bezvědomí provázené ikřečemi

Anamnéza (OA, RO, NO)

Fyzikální vyšetření– pohled, pohmat

Sledování FF, stavu vědomí

Sledování stolice

Odběr biologického materiálu

Průjem prostý:

dietní– postupná realimentace (mrkvový nebo rýžový odvar, ukojených dětí sekojení nepřerušuje, postupně sezavádí mléčné výrobky apřechází senapevnou stravu)

pitný režim (pokud tekutiny netoleruje, přechází nainfuzní terapii aje podáván rehydratační roztok)

medikamentózní:

střevní dezinficiencia, antidiarhoika, antiemetika, probiotika, případně ATB

Průjem toxický:

rehydratační aprotišoková– cílem je doplnit objem kolujících tekutin, zlepšit oběhové funkce ačinnost ledvin, také doplnit úbytek minerálů, kalorií avitaminů

dietní– pomalejší realimentace

protiinfekční– cílená léčba antibiotiky, dle výsledků kultivace podávaná i. v. vpřesných časových intervalech

pečlivá hygiena aprotiepidemiologický režim

realimentační léčba– pomáhá zachovávat funkci střeva, které potřebuje přísun živin izevnitř

Ošetřovatelský plán ajeho realizace

Informace zjisti oddoprovodu, zaměř sepředevším navyprazdňování aprojevy onemocnění, komunikuj strpělivostí.

Zajisti klidné prostředí, bez rušivých vlivů– dítě je vyčerpané, schvácené.

Dítě ulož nasamostatný (izolovaný) aklidný pokoj.

Zajisti klid dítěte nalůžku– tělesný ipsychický.

Pouč matku oúlevové poloze.

Pouč matku opohybovém režimu.

Zajisti pomůcky pro uložení dítěte dovhodné polohy.

Hmotnost, výšku dítěte, celkový vzhled

Chování aprojevy dítěte

Příjem tekutin ahydrataci dítěte, předcházej riziku dehydratace

Příjem stravy aprospívání dítěte

Při parenterální hydrataci žilní vstup ainfuzní roztoky dle ordinace lékaře

Fyziologické funkce, vyprazdňování stolice amoči

Podávání léků dle ordinace lékaře

Bolestivé projevy.

Zaznamenávej dodokumentace.

Zajisti zvýšenou hygienickou péči ookolí konečníku– prevence opruzenin.

Spolupracuj sdoprovodem dítěte.

Používej pomůcky najedno použití.

Podávej výživu dle ordinace lékaře– vakutní fázi parenterální, postupně dietní léčba per os, realimentace, rehydratace.

Informuj matku ovhodné výživě.

Dodržuj hygienické aprotiepidemiologické zásady.

Sleduj vyprazdňování stolice– frekvenci, vzhled, zápach, příměsi, bolest při vyprazdňování, závislost najídle.

Sleduj vyprazdňování moči.

Dodržuj hygienické aprotiepidemiologické zásady.

Zajisti herní aktivity dítěte dle jeho stavu avěku vespolupráci sdoprovodem.

Podporuj psychiku dítěte.

Upozorni matku navýznam dodržování léčebného režimu.

Informuj rodiče dítěte o:

významu domácího léčebného režimu

načasování zapojení dítěte dodětského kolektivu

Kontrolní otázky