Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Kniha byla zpracována v rámci projektu „VS-17-020 - Podpora pedagogické práce akademických pracovníků formou tv

OTH Amberg-Weiden podpořila poskytnutím informací a zkušeností vznik této publikace.
OTH Amberg-Weiden unterstützte die Entstehung von dieser wissenschaftlichen Publikation dank Daten und Erfahrungen aus dem Bereich.

doc. Ing. Michaela Krechovská, Ph.D.
Ing. Pavlína Hejduková, Ph.D.
Ing. Dita Hommerová, Ph.D., MBA

Řízení neziskových organizací
klíčové oblasti pro jejich udržitelnost

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 7027. publikaci

Autorský kolektiv:
doc. Ing. Michaela Krechovská, Ph.D. – autorka kapitol 4 (kromě 4.3.2), 5 a 6
Ing. Pavlína Hejduková, Ph.D. – autorka kapitol 1, 2, 3, 4.3.2 a 7
Ing. Dita Hommerová, Ph.D., MBA – autorka kapitol 8, 9, 10

Odborná recenze:
doc. Ing. Vladimír Hyánek, Ph.D.

Odpovědná redaktorka Mgr. Dagmar Pilařová
Grafická úprava a sazba Milan Vokál
Formát ePub Milan Vokál
Návrh a zpracování obálky Ondřej Mikulecký
Počet stran 208
První vydání, Praha 2018

Vytiskla Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2018
Cover Photo © Depositphotos/lightsource

ISBN 978-80-271-2309-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-2308-7 (pdf)
ISBN 978-80-247-3075-2 (print)

Slovo recenzenta

Studia neziskového sektoru a občanské společnosti se v posledních letech rychle rozvíjejí spolu s tím, jak se vyvíjí a rozvíjí neziskový sektor samotný. Kvalitní učební texty jsou proto velmi důležité pro porozumění tomuto složitému fenoménu. Předkládaná publikace si s ohledem na obdobné vydané publikace zachovává svoji svébytnost a specifický charakter.

Úhelným kamenem knihy totiž není teoretické ukotvení neziskových organizací či stále oblíbenější makroekonomický pohled na tento sektor. Hlavním tématem knihy je dlouhodobá udržitelnost neziskové organizace a jednotlivé její složky. Po nezbytném vymezení pojmů a vztahů text startuje analýzou faktorů úspěšnosti neziskové organizace. Autorky se věnují socio-ekonomickým, socio-environmentálním a ekonomicko-environmentálním aspektům udržitelnosti. Kombinují přitom teoreticko-popisný a aplikační přístup, když analyzují populární index udržitelnosti a jeho jednotlivé komponenty, přičemž poukazují na pozici České republiky, a to s ohledem na jednotlivé kritické aspekty či slabá místa zejména českého neziskového sektoru. V této souvislosti je třeba ocenit pasáže věnované strategickému řízení, tedy klíčovému, i když někdy podceňovanému nástroji rozvoje organizace, stejně jako navazující část akcentující finanční řízení a plánování. Vysloveně aplikační charakter pak mají kapitoly zaměřené na specifika účetní a daňová.

Domnívám se, že popisované principy a postupy ocení nejen studenti, ale také praktici a zaměstnanci neziskového sektoru. Text je čtivým a aktuálním počinem na poli textů zaměřených na neziskový sektor, jehož autorky se evidentně snažily přinést neotřelý vhled do moderních trendů v oblasti řízení, marketingu a financování neziskových organizací. Velkým pozitivem je objasňování dílčích problémů formou případových studií, představujících navíc organizace, které čtenář patrně zná z běžného života.

doc. Ing. Vladimír Hyánek, Ph.D.

ředitel Centra pro výzkum neziskového sektoru, ESF MU

Centrum pro výzkum neziskového sektoru (CVNS) se profiluje jako interdisciplinární centrum výzkumu a studia neziskového sektoru a občanské společnosti, místo dialogu teorie s praxí a vzdělávací pracoviště zaměřené na další vzdělávání studentů a mladých vědeckých pracovníků. Je výzkumným institutem Ekonomicko-sprání fakulty Masarykovy univerzity, k jehož hlavním činnostem patří výzkumná a analytická činnost, publikace a popularizace výsledků originálního výzkumu a mezinárodní spolupráce.

O autorkách

Doc. Ing. Michaela Krechovská, Ph.D.

Vystudovala obor Podniková ekonomika a management na Západočeské univerzitě v Plzni, Fakultě ekonomické. Od roku 2007 zde působí jako odborná asistentka, nyní docentka na katedře financí a účetnictví. Za dobu svého působení vykonávala různé akademické funkce, byla vedoucí katedry financí a účetnictví, dlouholetou členkou a místopředsedkyní akademického senátu, spolupracovnicí Střediska projektových aktivit, spoluzakladatelkou Centra podnikání. V současné době je děkankou Fakulty ekonomické Západočeské univerzity v Plzni. Profesně se řadu let věnuje oblasti finančního řízení podnikatelských subjektů. V této oblasti realizuje výzkumnou, publikační a lektorskou činnost. Své zkušenosti sbírá a zároveň i uplatňuje při spolupráci s firemní praxí. Lektoruje kurzy zaměřené na finanční řízení podniků, ekonomickou analýzu, investice a finanční audit. Je držitelkou osvědčení „Profesionální lektor“ udělovaného Asociací institucí vzdělávání dospělých ČR, o. s. Výsledky své práce publikovala v mnoha příspěvcích na tuzemských i zahraničních konferencích, v článcích v odborných časopisech a knižních publikacích. Je členkou České asociace pro finanční řízení, České asociace treasury a řešitelkou několika výzkumných i rozvojových projektů zaměřených zejména na oblast financí a řízení podniku.

Ing. Pavlína Hejduková, Ph.D.

Vystudovala Vysokou školu ekonomickou v Praze, Fakultu managementu, a poté absolvovala doktorské studium na Západočeské univerzitě v Plzni, Fakultě ekonomické. Již během studií pracovala v oblasti financí, personalistiky a též jako odborná asistentka na vysoké škole. V rámci akademických funkcí zastávala pozici zástupce vedoucího katedry, vedoucí katedry a členky předsednictva akademického senátu. V současné době působí na katedře financí a účetnictví Západočeské univerzity v Plzni na pozici vedoucí katedry. Mimo akademickou sféru má zkušenosti z procesního managementu, daní, mzdového účetnictví, s problematikou nakládání s osobními údaji a s konzultační činností. Profesně se též již několik let věnuje výzkumné, publikační a lektorské činnosti. Svou odbornou orientaci směřuje do oblasti veřejných financí, ekonomie, daní a ekonomiky veřejného sektoru. V uvedených oblastech publikuje odborné knihy, vědecké články a prezentuje své výsledky na mezinárodních konferencích. Je držitelkou osvědčení „Profesionální lektor“ udělovaného Asociací institucí vzdělávání dospělých ČR, o. s., a mezinárodního certifikátu IES „Daňový profesionál“. Své vzdělání pravidelně doplňuje účastí na odborných kurzech a seminářích. Je členkou České asociace finančního řízení a České společnosti ekonomické.

Ing. Dita Hommerová, Ph.D., MBA

V roce 2003 vystudovala Západočeskou univerzitu v Plzni, Fakultu ekonomickou, obor Podniková ekonomika a management, a následně zde absolvovala doktorský studijní program Ekonomika a management. V letech 2006–2008 studovala v zahraničí na University of Applied Sciences Hochschule Hof studijní program Master Marketing Management. Na katedře marketingu, obchodu a služeb Fakulty ekonomické Západočeské univerzity v Plzni působí od roku 2003 jako odborný asistent. Má bohaté zkušenosti s projektovou činností i na mezinárodní úrovni. Neziskovému sektoru se věnuje v profesním i soukromém životě již řadu let. V letech 2010–2011 vedla marketingové oddělení regionálně významné neziskové organizace Techmania Science Center, o.p.s. Jako dobrovolník působí v mateřském centru, sportovních klubech či ve společnosti zabývající se odborným poradenstvím neziskovým organizacím a výzkumem neziskového sektoru v ČR. Je členkou mezinárodní marketingové asociace Access Marketing Management. V letech 2012–2016 byla členkou Komise Rady Plzeňského kraje pro nestátní neziskové organizace. Několik let se aktivně podílí na výzkumu neziskového sektoru – celorepublikový výzkum neziskového sektoru ve spolupráci se společností SANEK Ponte, z. s. V akademické rovině se snaží prostřednictvím service learningu koordinovat spolupráci neziskových organizací s akademickým prostředím. V rámci vědecko-výzkumné a publikační činnosti se zabývá tématy výzkumu neziskového sektoru, marketingovými aktivitami neziskových organizací a udržitelností a své výstupy publikuje v uznávaných periodikách a publikacích. Jako odborník na marketing neziskových organizací vystupovala na zvaných přednáškách.

Předmluva autorek

Publikace je přehledem vybraných poznatků z oblasti definování, klasifikace, řízení, financování a marketingu neziskových organizací, s důrazem na stávající situaci v České republice. Obsahuje nejen teoretická východiska, ale též praktické aplikace ve formě případových studií z oblasti neziskových organizací a zároveň diskusi nad otázkou udržitelnosti v řízení neziskových organizací.

Témata jako neziskové organizace, neziskový sektor a jejich postavení ve společnosti jsou podrobena velmi častým diskusím, a to nejen na úrovni České republiky, ale též v rámci Evropy a celého vyspělého i rozvojového světa, což podporuje důležitost tohoto tématu. Společnost je v otázkách týkajících se právě neziskových organizací pomyslně rozdělena na dvě skupiny. Jedna z těchto skupin je velkým podporovatelem neziskového sektoru a neziskových organizací. Chápe potřebnost budovat a rozvíjet tuto část národního hospodářství, neboť se jedná o jakýsi propojovací můstek mezi trhem, státem a domácnostmi, jednotlivci a občany. Tato skupina si je vědoma, že je nutné mít ve společnosti instituce, které podporují veřejné či obecné blaho, případně podporuje sdružování občanů v rámci společných zájmů a plnění společných potřeb. Též chápe nutnost potřeby zaplnit mezeru, která vzniká v poskytování vybraných služeb sloužících k rozvoji společnosti. Druhá skupina je kritikem neziskového sektoru. Hovoří o neefektivním hospodaření neziskových subjektů, otázkách netransparentnosti, ne vždy vhodné alokaci zdrojů, neprofesionalitě v řízení těchto subjektů apod. Autorky se řadí samozřejmě do první skupiny, uvědomují si potřebu podporovat a rozvíjet neziskové organizace. Samozřejmě i autorky spatřují určité nedokonalosti v řízení těchto typů subjektů, což je hlavním důvodem pro sepsání této publikace.

Otázky neziskového sektoru je tedy třeba řešit nejen na úrovni národohospodářské, ale také na úrovni mikroekonomické, jelikož i neziskové organizace pracují s finančními prostředky, řeší personální zabezpečení svých procesů, musejí nabízet své produkty potenciálním zákazníkům a řídit veškeré své činnosti bez ohledu na svoji primární „neziskovost“. Neziskový sektor je obdobně jako sektor podnikatelský velmi dynamickým prostředím, podléhá neustálým změnám v rámci legislativy, postojům představitelů České republiky (a nejen tam), novým trendům v oblasti financování, marketingu, propagace či tlaku na zefektivnění manažerských procesů. Řízení neziskových organizací je třeba přizpůsobovat změnám prostředí i všem novým trendům, neboť přináší nemalé dopady na celou občanskou společnost.

Základní cíle, které si autorky stanovily pro zpracování této publikace, lze spatřovat v těchto hlavních rovinách:

●objasnit základní pojmy spojené s neziskovým sektorem, neziskovými organizacemi a uvést jejich základní klasifikace s důrazem na situaci v ČR;

●vymezit postavení neziskových organizací v ekonomice;

●vysvětlit principy fungování neziskových organizací na základě vybraných právních forem s ohledem na aktuální legislativní předpisy v ČR;

●objasnit problematiku řízení neziskových organizací s ohledem na jejich udržitelnost;

●upozornit na důležité aspekty finančního řízení neziskových organizací, včetně účetních a daňových specifik;

●představit nástroje marketingového řízení neziskových organizací a možné specifické formy financování těchto subjektů;

●demonstrovat vybrané nástroje řízení neziskových organizací v praktické rovině.

Kniha je určena manažerům a ekonomům neziskových organizací, studentům ekonomických fakult vysokých škol, studentům MBA studií, ale také marketérům, fundraiserům a všem ostatním, kteří se setkávají s neziskovými organizacemi ve své odborné praxi nebo které tato problematika zajímá z pohledu občana, klienta neziskových organizací nebo zájemce o založení neziskové organizace.

Za cenné rady a připomínky autorky děkují všem, kdo jakoukoli měrou přispěli k vydání této publikace. Slova díků patří také nakladatelství Grada Publishing za odbornou pomoc s přípravou rukopisu k tisku.

Vážené čtenářky, vážení čtenáři, rády uvítáme veškeré připomínky, náměty a doporučení k vydané publikaci a doufáme, že se tato kniha pro vás stane dobrým pomocníkem v oblasti řízení neziskových organizací.

Autorky

1.Neziskový sektor

Tato kapitola se věnuje vymezení potřeby a významu fungování neziskového sektoru, potažmo neziskových organizací. V kapitole je prostor věnován také důvodům existence veřejného sektoru a neziskových organizací, funkcím a klasifikacím neziskových organizací.

1.1Význam neziskových organizací a neziskového sektoru

V současné ekonomice je třeba se zaměřit nejen na problematiku ziskových subjektů, ale též tzv. neziskových, jelikož jejich význam narůstá, a to nejen na národní, ale i mezinárodní úrovni.

Neziskové organizace mají v ekonomice nezastupitelnou roli. Důvodů je hned několik, avšak asi mezi ty nejzásadnější patří skutečnosti, že neziskové organizace působí zejména v oblastech, které jsou pro subjekty ziskového sektoru neatraktivní, jelikož nepřinášejí primárně zisk, nebo stát ani nenabízí možnost poskytovat služby v daných oblastech na tržním principu, jelikož chce mít nad danými službami zásadní dohled. Neziskové organizace jsou v ekonomice nepostradatelné a zaujímají důležitou roli v odvětvích, která slouží k rozvoji celé společnosti. Jedná se například o oblast vzdělávání a školství, sociálních služeb, zdravotní péče, vědy a výzkumu, obrany či justice. Nemalou roli hrají neziskové organizace i v oblasti podpory určitých zájmových skupin, a tedy sdružování občanů, nelze opomenout významné působení neziskových organizací v rozvoji nejen života společenského, ale též života politického, a tak se velmi často uvádí, že neziskové organizace jsou důležitým indikátorem společenského rozvoje.

Všechny vyspělé země mají poměrně širokou škálu neziskových organizací, lze je nalézt nejen v rozličných oblastech národního hospodářství, ale působí i na základě různých právních předpisů, nabývají rozličných právních forem, a tudíž mají velmi specifické fungování a hospodaření. Z výše uvedených skutečností vyplývá, že problematika fungování a řízení neziskových organizací je poměrně složitou disciplínou.

V současné době téměř v celém světě roste sociální i ekonomický vliv neziskového sektoru. Neziskový sektor se tak díky svému rozrůstání stává důležitou oblastí národního hospodářství, což však často prohlubuje problémy spojené s vymezením a definováním neziskového sektoru.

Obdobně hovoří o neziskovém sektoru také Hyánek (2011), který uvádí, že jelikož žijeme v sociální společnosti, neziskový sektor nabývá na významu, stává se dynamičtějším a neustále se rozvíjí. Neziskový sektor neslouží pouze k prosazování vlastních hodnot a zájmů (jako je tomu u sdružování občanů), ale také se podílí na mnoha celospolečensky potřebných službách a aktivitách a mimo jiné je též významným zaměstnavatelem mnoha občanů, a to jak na základě „klasických“ pracovních poměrů fungujících na placené bázi, tak na základě dobrovolnictví, tedy neplacených vztahů.

Jak uvádí Neubauerová (2015), neziskový sektor plní v národním hospodářství nezanedbatelnou roli, působí vedle ziskového sektoru a oba tyto sektory se vzájemně doplňují, podporují a tvoří systém smíšené ekonomiky.

Neziskový sektor, potažmo neziskové organizace se potýkají s problémy v oblasti terminologie, jak je již zřejmé z textu výše a bude viditelné i v textu následujícím. Jak uvádí Bačuvčík (2005), problémy v terminologii nemohou být marginalizovány, přičemž odkazuje na skutečnost, že v rámci integrovaných marketingových komunikací hraje i terminologie důležitou roli ve vytváření brand image1. Zároveň autor upozorňuje na další důležitý aspekt, který s sebou nesou nejednoznačnost a malá kvalita dosud používané terminologie na úrovni neziskového sektoru a neziskových organizací, a sice že daný problém může být příčinou, ale i důsledkem mýtů, se kterými jsou neziskový sektor i neziskové organizace spojovány.

Podle Hejdukové (2015) či Stejskala & kol. (2012) nelze přesnou definici neziskové organizace nalézt v žádném právním předpisu České republiky, a to z důvodu, že pojetí neziskové organizace se zásadně liší podle potřeby tvůrce dělení či definice.

Stevenson & Jarillo (2007) uvádějí, že organizace v pojetí podnikatelských subjektů lze definovat jako využívání příležitostí bez ohledu na zdroje, které jsou v dané době k dispozici, obdobně lze tuto definici aplikovat i na oblast neziskových organizací, kdy neziskové organizace je možné vnímat také jako příležitosti k tvorbě hodnot, zde primárně společenské hodnoty, a dále k zajištění dostatečných finančních zdrojů pro dlouhodobou udržitelnost organizace, případně osob s podobnými zájmy či celé společnosti.

Stejskal & kol. (2012) uvádějí, že široké spektrum služeb, které je neziskovými organizacemi, potažmo neziskovým sektorem poskytováno, zahrnuje zejména dobročinnost, činnost nadací, sport, kulturu, sociální služby, pomoc ve zdravotnictví aj. Důležitým faktem pak je, že tyto služby obohacují nejen samotné příjemce, ale celou společnost.

1.2Důvody existence neziskového sektoru a funkce neziskových organizací

Nezastupitelnost neziskových organizací v ekonomikách vyspělých států lze spatřovat ve skutečnosti, že neziskové organizace mohou určité činnosti poskytovat s větším efektem, než by tomu bylo u ziskových podniků či státu samotného. Neziskové organizace otevírají prostor pro usnadnění veřejného dění, uspokojují řadu environmentálních, sociálních či kulturních potřeb ve společnosti a vyplňují tak prostor a podporují vztahy mezi trhem, státem a rodinami (více například Hyánek, 2011; Hejduková, 2015; Boukal & kol., 2007).

Jak upozorňuje Stejskal & kol. (2012), často jsou neziskové organizace hybateli veřejného mínění a jsou těmi, kdo iniciují společenské změny, a proto je třeba opět zmínit jejich nezastupitelnost v ekonomice.

Moderní společnosti s vyspělými tržními ekonomikami velmi často řeší problémy, ke kterým dochází na trhu, přičemž k těm nejzávažnějším patří problém neefektivní alokace zdrojů (Peková & kol., 2012). Kombinací rozličných nástrojů sloužících k efektivní alokaci vzácných zdrojů ve společnosti se zabývá smíšená ekonomika, která se začala formovat během 20. století (Jackson & Brown, 2003) a v níž se současný ekonomicky vyspělý svět nachází. Kromě samotného trhu a „neviditelné“ řídicí síly konkurence existují i další nástroje pro alokaci zdrojů. Tyto další systémy alokace se obecně označují jako netržní alokační procesy a mezi tyto netržní systémy pro alokaci zdrojů lze řadit neziskový sektor (Pigou, 1928). V praxi neziskový sektor sestává z několika částí (viz dále), ale důležité je, že je tvořen jak částí veřejnou, tak soukromou (označovanou v mnoha odborných zdrojích jako třetí sektor).

Jelikož je uvedená smíšená ekonomika charakteristická státními zásahy do ekonomiky, je třeba dále uvést, že jednou z nejčastěji uváděných teorií zdůvodňujících existenci neziskového sektoru je teorie tržních selhání (Gronbjerg & Paarlberg, 2001). Ekonomická teorie definuje tyto základní příčiny tržních selhání:

●nedokonalou konkurenci;

●veřejné statky;

●externality;

●asymetrické informace;

●nejistotu.

Na dané skutečnosti reagují Jackson & Brown (2003), kteří konstatují, že podstata tržních selhání spočívá v tom, že jednotlivé subjekty na trhu nejsou schopny jednat koordinovaně, a trhy tedy nedosahují efektivních výstupů.

Nedokonalá konkurence jakožto příčina tržního selhání je spojena zejména se snižováním nákladů a zvyšováním výnosů z rozsahu v případě přirozeného monopolu a vůbec možností stanovení vysoké ceny pro spotřebitele.

Veřejné statky lze analyzovat z mnoha pohledů, jedním z nejznámějších přístupů k této problematice je klasifikace veřejných statků na čisté a smíšené veřejné statky. Podle Samuelsona (1954) je možné čistým veřejným statkům v ekonomické teorii přiřadit tyto dva základní statky: nezmenšitelnost (spotřeba statku jedním subjektem neupírá jinému subjektu statek též spotřebovávat) a nevylučitelnost, kdy nelze nikomu odepřít spotřebu daného statku bez zkoumání toho, zda spotřebitel daného statku na statek přispívá či nikoli (více například Samuelson & Nordhaus, 1991; Jackson & Brown, 2003). Mezi čisté veřejné statky se poté řadí veřejný sektor, bezpečnost, obrana, justice aj.

Je třeba zdůraznit, že čisté veřejné statky nejsou ve smíšené ekonomice těmi převažujícími, mnohem větší zastoupení mají statky smíšené. Mnohdy se jedná o statky se soukromým prvkem či spojené s externalitou (Jackson & Brown, 2003). Heller & Starrett (1976) uvádějí, že externalita je situace, v níž soukromá ekonomika postrádá dostatečné stimuly k vytváření potenciálního trhu s nějakým statkem. Externalita představuje vedlejší efekt trhu. Externality mohou mít buď pozitivní dopady na společnost (pozitivní neboli kladné externality), nebo naopak. Negativní externality poškozují subjekty transakcí či těmto subjektům vznikají dodatečné náklady z ekonomické aktivity jiných subjektů. Tyto náklady však bohužel nesou subjekty, které daný efekt nezpůsobily (Konečný & Sojka, 1991).

Nedokonalé neboli asymetrické informace jsou jednou z nejzásadnějších příčin tržních selhání. Jedná se o situace, kdy subjekty na trhu nemají dostatečné informace, podle nichž by se mohly rozhodnout při alokaci svých zdrojů a dosáhnout tak efektivní alokace (Peková & kol., 2012).

Nejistota jakožto další příčina tržních selhání je podstatně provázána s výše uvedenými příčinami tržních selhání. Jedním z důležitých aspektů této příčiny tržních selhání je například fakt, že získávání informací o pravděpodobném průběhu nákladů a zajišťování se proti riziku patří k nákladným činnostem (Hejduková, 2015).

Na důvody existence neziskového sektoru navazují i funkce, které by měl neziskový sektor naplňovat. Tetřevová (2008) uvádí, že neziskový sektor zastává zejména tyto funkce:

●ekonomickou funkci;

●sociální funkci;

●politickou funkci.

Ekonomická funkce odkazuje na skutečnost, že neziskový sektor hraje významnou roli v ekonomice vyspělých států, působí jako nabízející výrobků či služeb, též je spotřebitelem, zaměstnavatelem.

Sociální funkce neziskové sektoru je spjata s tím, že neziskový sektor poskytuje specifické statky a služby, uspokojuje potřeby společnosti nebo členů svých institucí, zasahuje svou činností do života společnosti.

Politická funkce činí neziskový sektor důležitým tím, že jej chrání před porušováním práv, dává občanům možnost ovlivňovat politiku, mít vliv na veřejné mínění.

Samozřejmě, jak upozorňují například Beličková & Bukovová (2007), neziskový sektor působí v ekonomice proto, aby naplňoval i další funkce. Jmenovat lze funkci informační (osvětu) či kontrolní (kontrola dodržování demokratických procesů ve společnosti ze strany občanů).

Neziskový sektor zastává v ekonomice další činnosti, nabízí pracovní místa, zajišťuje financování i z jiných než veřejných rozpočtů apod. (více například Frič & Goulli, 2001).

Samotné neziskové organizace zastávají samozřejmě obdobné funkce jako neziskový sektor, též označení, význam a obsah jednotlivých funkcí se u světových autorů mnohdy prolínají, ale mnohdy lze v rámci terminologie spatřovat také rozdílné pohledy.

Základní koncepce funkcí neziskových organizací v odborné literatuře podle autora přehledně zpracovali v rámci projektu „Nonprofit Organisations between Voice and Service: Comparing Old and New Democracies“ Pospíšil & kol. (2009). Tabulka 1.1 zobrazuje oblasti největší shody mezi vybranými autory, zároveň však upozorňuje i na specifické názory na funkce neziskových organizací.

Tab. 1.1 Koncepce funkcí neziskových organizací v odborné literatuře podle autora

Funkce / autor

Salamon

Sokolowski

Frič

James

Rose-Ackerman

Wolpert

Land

Frumkin

Kramer

Kendall

Salamon

Hems

Služby

Servisní funkce

X

X

X

X

X

X

X

X

Expresivní funkce

Role strážce hodnot

Reprezenta-tivní funkce

X

X

X

X

X

X

Filantropie

X

X

Charita

X

X

Zlepšovací a advokační funkce

X

X

X

X

Vizionářská role

Role průkopníka ve službách

Inovační funkce

X

X

X

Budování komunity

Pospolitost

Budování sociálního kapitálu

X

X

X

Sociální podnikání

X

Zdroj: Pospíšil & kol. (2009)

Jednotlivé funkce neziskových organizací uvedené v tabulce 1.1 lze stručně charakterizovat takto:

●servisní funkce – produkce v oblastech, kde selhává trh i stát;

●expresivní funkce – poskytování nástrojů k vyjádření kulturních, duchovních, profesních a politických hodnot, zájmů a názorů;

●filantropie – zřizování a rozvoj institucí, jako jsou nemocnice, univerzity, muzea apod.;

●charita – přesun zdrojů k potřebným;

●zlepšovací a advokační funkce – prosazování zájmů specifických skupin;

●inovační funkce – změna v produkci, průkopnictví neziskových organizací v různých oblastech;

●budování komunity – navazování kontaktů, vazeb a sjednocování, sdílení;

●sociální podnikání – vytváření sociálních hodnot v občanské společnosti.

1.3Přístupy k vymezení a klasifikaci neziskových organizací

Neziskové organizace jsou organizace působící v neziskovém sektoru, tedy nefungují na klasickém tržním principu. Důvody založení neziskové organizace mohou být velmi rozmanité. Zájem, na jehož základě má být takovýto typ organizace založen, může vzejít ze strany státu, jednotlivců, rodin, občanů s obdobnými zájmy či problémy, ale též ze soukromého sektoru (Hejduková, 2015).

V mnoha odborných publikacích se lze setkat s názorem, že nezisková organizace je pokládána za subjekt, jehož pojmovým znakem bývá absence zisku. Podle Víta (2015) je však tento názor nesprávný a může se stát až nebezpečným, jelikož správné vymezení neziskové organizace by mělo být takové, že nezisková organizace je organizací, u které dosažení zisku není hlavním smyslem její existence. Danou skutečnost vysvětluje dále například Hejduková (2015), a to tak, že hlavním posláním neziskové organizace není tvorba zisku (dosahování zisku není těmto subjektům odepřeno, ale není primární), tedy se jedná o subjekty, jež nejsou založeny či zřízeny za účelem podnikání (určité výdělečné činnosti však těmto subjektům mnohdy nejsou odepřeny). V zahraniční literatuře se tyto organizace označují jako „non for profit organization“ a tento pojem se mnohdy využívá také v českých podmínkách. Vít (2015) se při označování a definování daných typů subjektů přiklání k využívání právě pojmu „non for profit organization“, a to proto, že zisku být dosaženo může, avšak nemá sloužit zakladatelům nebo členům dané organizace a její služby jsou v obecném (veřejném) zájmu. Neziskové organizace lze tedy označit jako subjekty založené na nekomerčním principu, například za účelem dosahování společného, společenského dobra, a slouží veřejnému prospěchu či prospěchu určité skupiny (Hejduková, 2015).

Kritéria členění neziskových organizací jsou velmi rozmanitá, lze je členit například podle předmětu činnosti, podle globálního charakteru poslání nebo podle zakladatele či zřizovatele. Uvedená kritéria však nestojí izolovaně od ostatních možných znaků třídění neziskových organizací, v praxi lze sledovat určitou provázanost mezi mnohými z nich.

Podle předmětu se definují tyto tři základní klasifikace neziskových organizací:

●Mezinárodní klasifikace neziskových organizací – ICNPO;

●Systém klasifikace netržních činností podle OSN – COPNI;

●Odvětvová klasifikace ekonomických činností (nevýrobních) – CZ-NACE (dříve OKEČ).

Tři základní klasifikace neziskových organizací podle předmětu zobrazuje tabulka 1.2.

Tab. 1.2 Základní klasifikace neziskových organizací podle předmětu

Mezinárodní klasifikace neziskových organizací ICNPO

Klasifikace služeb neziskových organizací podle účelu sloužících domácnostem CZ-COPNI

Klasifikace ekonomických činností CZ-NACE

1 Kultura, sport a volný čas

03 Rekreace a kultura

90 Tvůrčí, umělecké a zábavní činnosti 93 Sportovní, zábavní a rekreační činnosti

2 Vzdělávání a výzkum

04 Vzdělávání

85 Vzdělávání

3 Zdraví

02 Zdraví

86 Zdravotní péče

4 Sociální služby

05 Sociální péče

87 Sociální péče

5 Životní prostředí

08 Ochrana životního prostředí

94 Činnost společenských organizací (odbory, politické strany, církve a profesní spolky)

6 Komunitní rozvoj a bydlení

01 Bydlení

7 Ochrana práv, obhajoba zájmů, politika

8 Filantropie a dobrovolnictví

9 Mezinárodní aktivity

10 Náboženství

06 Náboženství

11 Hospodářská a profesní sdružení, odbory

07 Politické strany, odborné a profesní organizace

12 Činnosti jinde neuvedené

09 Služby jinde neuvedené

96 Poskytování ostatních osobních služeb

Zdroj: Frič & Goulli (2001) a Neubauerová (2015)

Český statistický úřad vede neziskové organizace v seznamu ekonomických subjektů a z hlediska jejich třídění se v ČR využívá poslední zmíněná klasifikace podle OSN. Dále Český statistický úřad definuje neziskové organizace jako jednotky, které označuje jako právní či společenské, vytvořené za účelem výroby výrobků či služeb, a status těmto jednotkám nedovoluje, aby tato produkce byla zdrojem příjmů, zisku či finančních výnosů, přičemž tato klasifikace se týká především neziskových organizací, které nefungují na základě veřejného práva (více viz dále). Český statistický úřad tyto jednotky dále člení na tržní a netržní neziskové instituce, kdy všechny netržní neziskové instituce poskytují služby zejména domácnostem a tvoří sektor neziskových institucí sloužících domácnostem (NISD). Podle Českého statistického úřadu (2012) musejí tyto institucionální jednotky splňovat tyto charakteristiky: netržní charakter a služby pro domácnosti. Ondruš (2005) uvádí jako příklad odborové svazy, profesní a vzdělávací společnosti, politické strany, církve, kulturní či sportovní kluby.

Členění podle globálního charakteru poslání klasifikuje tyto dva typy neziskových organizací:

●organizace veřejně prospěšné;

●organizace vzájemně prospěšné.

Organizace veřejně prospěšné jsou koncipovány tak, že jejich cílem je uspokojování potřeb celé společnosti. Oproti tomu organizace vzájemně prospěšné fungují pro uspokojování potřeb členů organizace neboli vymezeného okruhu osob (Škarabelová, 2002; Hejduková, 2015).

Organizace veřejně prospěšné jsou producenty čistých veřejných a smíšených statků, zatímco organizace vzájemně prospěšné produkují smíšené veřejné statky (více například Samuelson, 1954; Samuelson & Nordhaus, 1991; Jackson & Brown, 2003).

Základní aspekty členění neziskových organizací podle globálního charakteru poslání jsou přehledně znázorněny v tabulce 1.3.

Tab. 1.3 Základní aspekty veřejně prospěšných a vzájemně prospěšných neziskových organizací

Druh neziskové organizace

Cíl, zaměření

Příklad

Veřejně prospěšná

Produkce veřejných a smíšených statků uspokojujících potřeby veřejnosti

Charita

Veřejná správa

Vzájemně prospěšná

Vzájemná podpora skupin občanů či právnických osob, společný zájem, uspokojování vlastních potřeb

Zájmová sdružení

Profesní spolky

Zdroj: Hejduková (2015)

Podle Hejdukové (2015) se kromě důvodů založení nacházejí podstatné rozdíly u neziskových organizací i v oblasti zakladatelů. Nejčastějšími subjekty, které zakládají neziskové organizace, jsou:

●vládní instituce;

●církve a náboženské společnosti;

●domácnosti;

●podnikatelské subjekty.

Na základě výše uvedeného je pak možné neziskové organizace ještě rozdělit na dva základní typy:

●veřejnoprávní neziskové organizace;

●soukromoprávní neziskové organizace.

Veřejnoprávní neziskové organizace či instituce jsou založeny veřejným sektorem a financovány z veřejných rozpočtů. Jedná se zejména o obce, kraje, příspěvkové organizace či organizační složky, ale také sem lze zařadit veřejné vysoké školy, Českou televizi jakožto veřejnoprávní instituci apod. Tento typ neziskových organizací se také označuje jako vládní nebo státní. Soukromoprávní neziskové organizace může založit či zřídit jiný subjekt než subjekt spadající do veřejného sektoru, například domácnost, podnikatelský subjekt apod. Organizace tohoto typu se podílejí na dění v rámci občanské společnosti. Tento typ neziskových organizací se označuje jako nestátní či nevládní neziskové organizace (Hejduková, 2015).

Rektořík (2000) člení neziskové organizace podle hlavních zdrojů jejich financování následovně:

●organizace, jejichž provoz je financován z ryze veřejných prostředků;

●organizace, které jsou jen zčásti financované z veřejných prostředků (na tyto prostředky mají z právního hlediska nárok) a zčásti z vlastní (vedlejší, doplňkové) činnosti;

●organizace, které mají příspěvky z jiných zdrojů než veřejných, například sponzorství, dary, granty, sbírky;

●organizace financované z podstatné části z poskytování svých služeb.

Jak je z výše uvedeného textu zřejmé, klasifikace a členění neziskových organizací je velmi komplikovanou záležitostí. Kapitola neuvádí komplexní pojetí této problematiky, spíše se jedná o jakési představení složitosti vazeb v rámci neziskového sektoru a neziskových organizací.

Použité zdroje

Bačuvčík, R. (2005). K terminologii neziskového sektoru. Definice neziskového sektoru. Sborník příspěvků z internetové diskuse Centra pro výzkum neziskového sektoru. 39–44.

Beličková, K. & Bukovová, S. (2007). Ekonomie tretieho sektora. Bratislava: Vydavatelstvo Merkury.

Boukal, P., Vávrová, H. & kol. (2007). Ekonomika a financování neziskových organizací. Praha: Vysoká škola ekonomická v Praze, Nakladatelství Oeconomica.

Český statistický úřad (2012). Satelitní účet neziskových institucí. Dostupné z http://apl.czso.cz/nufile/SUNI.pdf.

Frič, P. & Goulli, R. (2001). Neziskový sektor v České republice. Praha: Eurolex Bohemia.

Frumkin, P. (2002). On Being Nonprofit. A Conceptual and Policy Primer. Harvard: Harvard University Press.

Gronbjerg, K. & Paarlberg, L. (2001). Community variations in the size and socpe of the non-profit sector: theory and preliminary findings. Non-profit and Voluntary Sector Quarterly. 30(4), 684–706.

Hejduková, P. (2015). Veřejné finance: teorie a praxe. Praha: C. H. Beck.

Heller, W. P. & Starrett, D. (1976). The nature of externalities. Theory and Measurement of Economic Externalities. 9–22.

Hommerová, D. (2015). Branding neziskových organizací. Žatec: Ohře Media.

Hyánek, V. (2011). Neziskové organizace: teorie a mýty. Brno: Masarykova univerzita.

Jackson, P. M. & Brown, C. V. (2003). Ekonomie veřejného sektoru. Praha: Eurolex Bohemia.

Kendall, J. (2003). The Voluntary Sector. Comparative perspectives in the UK. London, New York: Routledge.

Konečný, B. & Sojka, M. (1991). Moderní ekonomie. Praha: Economia.

Kramer, R. M. (1981). Voluntary Agencies in the Welfare State. Berkley, Los Angeles, London: University of California Press.

Land, K. C. (2001). Social Indicators for Assessing the Impact of the Independent, Not-for-Profit Sector of Society. Measuring the Impact of the Nonprofit Sector. 59–80.

Neubauerová, L. (2015). Neziskové organizace v zemích OECD. Bakalářská práce (Bc.). Plzeň: Západočeská univerzita v Plzni, Fakulta ekonomická. Vedoucí práce: Ing. Pavlína Hejduková, Ph.D.

Nordhaus, W. D. & Samuelson, P. A. (1991). Ekonomie. Praha: Svoboda.

Ondruš, V. (2005). Vymezení sektoru neziskových institucí v národních účtech. Definice neziskového sektoru. Sborník příspěvků z internetové diskuse Centra pro výzkum neziskového sektoru. 22–23.

Peková, J., Pilný, J. & Jetmar, M. (2012). Veřejný sektor – řízení a financování. Praha: Wolters Kluwer ČR.

Pigou, A. C. (1928). A Study in Public Finance. Londýn: Macmillan.

Pospíšil, M., Neumayer, M., Malý, I., Meyer, M., Schneider, U. & Škarabelová, S. (2009). Neziskové organizace a jejich funkce v demokratické společnosti. Brno: SSNS.

Rektořík, J. (2000). Neziskové organizace v ČR. Neziskové organizace v ČR, SR a Rakousku. 8–18.

Rose-Ackerman, S. & James, E. (1986). The Nonprofit Enterprise in Market Economics. Chur, London, Paris, New York: Harwood Academic Publishers.

Salamon, L. M., Hems, L. & kol. (2000). The Nonprofit Sector: For What and for Whom? Working Paper of the Johns Hopkins Comparative Nonprofit Sector Project No. 37. Baltimore: The Johns Hopkins University Centre for Civil Society Studies.

Salamon, L. M., Sokolowski, S. W. & kol. (2004). Global Civil Society. Dimensions of the Nonprofit Sector. Bloomfield: Kumarian Press.

Samuelson, P. A. (1954). The Pure Theory of Public Expenditure. The Review of Economics and Statistics. 36(4), 387–389.

Samuelson, P. A. & Nordhaus, W. D. (1991). Ekonomie. Praha: Svoboda.

Stejskal, J., Kuvíková, H. & Maťáková, K. (2012). Neziskové organizace – vybrané problémy ekonomiky. Praha: Wolters Kluwer ČR.

Stevenson, H. H. & Jarillo, J. C. (2007). A paradigm of entrepreneurship: Entrepreneurial management. Entrepreneurship. 155–170.

Škarabelová, S. (2002). Když se řekne nezisková organizace. Brno: Masarykova univerzita.

Tetřevová, L. (2008). Veřejná ekonomie. Praha: Professional Publishing.

Vít, P. (2015). Praktický právní průvodce pro neziskové organizace. Praha: Grada Publishing.

Wolpert, J. (2001). The Distributional Impacts of Nonprofits and Philanthropy. Measuring the Impact of the Nonprofit Sector. 123–161.

1 Problematiku brandingu neziskových organizací řeší podrobněji Hommerová (2015).

2.Neziskové organizace v České republice

Tato kapitola se věnuje postavení neziskových organizací v České republice. Nejprve je uveden stručný historický exkurz do problematiky neziskových organizací na našem území, poté je vymezeno členění neziskových organizací na veřejnoprávní a soukromoprávní v kontextu současné právní úpravy v České republice.

2.1Stručný historický exkurz do problematiky neziskových organizací v ČR

Jak uvádí Hejduková (2015), počátky formování neziskového sektoru na našem území lze sledovat již ve středověku a raném novověku. Tehdy měl neziskový sektor charakter dobročinnosti a rozvoje společnosti. Lze zde vidět jak humanitární, tak duchovní pomoc. Často se v souvislosti s výše uvedeným skloňuje pojem filantropie. Maentiva (2016) poukazuje na skutečnost, že pojem filantropie pochází z řeckého filein (milovat) a antropós (člověk, láska ke člověku, lidumilnost).

Na přelomu padesátých a šedesátých let 19. století dochází k formování moderní občanské společnosti a neziskový sektor se bouřlivě rozvíjí; mezi podporovaná odvětví patřily zejména věda, kultura a vzdělání. Za první republiky neziskový sektor jen vzkvétal (Hejduková, 2015; Třetí patro, 2016).

●společenské organizace (masové organizace);

●sdružení (politicko-propagační);

2.2Státní (vládní) neziskové organizace v ČR

2.2.1Organizační složky

Organizační složky státu

Organizační složky územních samosprávných celků

2.2.2Příspěvkové organizace

Státní příspěvkové organizace

Příspěvkové organizace územních samosprávných celků

2.3Nestátní (nevládní) neziskové organizace

2.4Vybrané aspekty nestátních neziskových organizací v ČR v kontextu nového občanského zákoníku

Spolek

Fundace

Nadace

Nadační fond

Vznik

Ústav

Použité zdroje