Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Renata Vytejčková, Mgr. Petra Sedlářová, Mgr. Vlasta Wirthová, Mgr. Iva Otradovcová, Mgr. Lucie Kubátová

OŠETŘOVATELSKÉ POSTUPY V PÉČI O NEMOCNÉ III

Speciální část

Hlavní autorka:

Mgr. Renata Vytejčková

Autorský kolektiv:

Mgr. Renata Vytejčková,

Mgr. Petra Sedlářová,

Mgr. Vlasta Wirthová,

Mgr. Iva Otradovcová,

Mgr. Lucie Kubátová

Recenzenti:

doc. MUDr. Jiří Málek, CSc.,

PhDr. Marie Rozsypalová,

Mgr. Alena Šmídová

Odborná konzultace:

PhDr. Hana Svobodová

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a. s., 2015

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2015

© Ilustrace na obálce Mgr. Renata Vytejčková

Obrázky 1.1–1.7; 1.9–1.13; 1.15–3.4; 3.6–4.1; 4.3; 5.1–5.4; 5.9; 5.12; 5.15; 5.24; 5.26; 5.30–5.32; 5.35; 6.1–6.14; 7.1–7.10; 8.1–8.8 a fotografi e P1–P3; P5; P7; P12; P14; P16–P18 Mgr. Renata Vytejčková

Obrázky 1.8; 1.14 Mgr. Renata Vytejčková a Mgr. Petra Sedlářová

Obrázky 3.5; 4.2; 4.4 Mgr. Petra Sedlářová

Obrázky 5.5–5.8; 5.10–5.11; 5.13–5.14; 5.16–5.23; 5.25; 5.27–5.29 převzaty z Páral, J. Malý atlas obvazových technik; autor perokreseb PhDr. Josef Bavor

Fotografi e P4 Bc. Hana Chlumová, P6 Věra Groulíková, DiS., P8–P11 Bc. Leona Dragounová,

P13 Mgr. Lucie Kubátová, P15 Bc. Eva Zárubová

Fotografi e 5.33 a 5.34 poskytla fi rma ORTIKA, a.s.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod@Grada Publishing, a.s., 2012

tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400

jako svou 58452. publikaci

Odpovědná redaktorka Ing. Mgr. Ivana Podmolíková

Sazba a zlom Karel Mikula

Formát ePub Štěpán Böhm

Počet stran 304 + 4 strany barevné přílohy

1. vydání, Praha 2015

Vytiskla Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Nakladatelství a autorky děkují všem, kteří se podíleli na přípravě publikace a s jejichž pomocí mohla kniha vyjít v takové kvalitě a rozsahu:

- Ústřední vojenské nemocnici – Vojenské fakultní nemocnici v Praze, Fakultní nemocnici Královské Vinohrady, Fakultní nemocnici v Motole a Nemocnici Na Homolce za poskytnuté zázemí, pomůcky a odbornou spolupráci.

- MUDr. Vítu Řeháčkovi, místopředsedovi Společnosti pro transfuzní lékařství ČLS JEP, za cenné odborné rady při zpracování kapitoly Aplikace transfuzních přípravků a krevních derivátů.

- Bc. Leoně Dragounové, Bc. Evě Zárubové a Věře Groulíkové, DiS., za poskytnutí fotografi í a Bc. Haně Chlumové za poskytnutí kazuistiky ke kapitole Periferní žilní kanylace, včetně fotografií.

Kniha byla podpořena grantem GA UK č. 898214 – Vývoj ošetřovatelství a ošetřovatelského školství v první polovině 20. století v českých zemích.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-9743-4 (ePub)

ISBN 978-80-247-9742-7 (pdf)

ISBN 978-80-247-3421-7 (print)

Předmluvy

„Podstatu práce sester tvoří tři složky. Rozum, srdce a její ruka. Rozum ruku vede, srdce jí dává jemnost. Žádná z těchto složek nesmí přerůstat, nesmí mizeti.“

(prof. Arnold Jirásek, Ošetřování chirurgických nemocných, 1946)

Ošetřovatelství je samostatná vědecká disciplína, jejíž hlavní náplní je podporovat a udržovat zdraví populace. Ve spolupráci s dalšími obory se snaží navracet zdraví a vést nemocného k rozvoji soběstačnosti tím, že aktivně vyhledává jeho potřeby, v případě nevyléčitelných onemocnění zmírňuje jeho utrpení a citlivě zajišťuje klidné umírání a smrt. Přestože ošetřovatelství vychází z různých teoretických modelů, je disciplínou praktickou, neboť většina sester nachází své uplatnění u nemocného.

Velice výstižně vyjádřil nezbytnost rovnováhy v předpokladech sestry pro kvalitní zvládnutí ošetřovatelského povolání prof. Arnold Jirásek ve výše uvedeném citátu. Rozum je zástupcem teoretické přípravy, kritického myšlení a odůvodnění ošetřovatelských postupů. Srdce je vyjádřením empatie k potřebám pacienta, úzkosti, bolesti, ale i radosti z uzdravení se či z dílčího úspěchu. Ruka vyjadřuje nejenom lidský kontakt formou doteku, ale i bezpečné provedení často obtížných ošetřovatelských technik, které nesou možné komplikace. Předpokladem efektivní přípravy sestry pro ošetřovatelskou péči není jen kvalita teoretické výuky, ale také systematický trénink manuální zručnosti a učení se vztahu k nemocnému jako k individualitě. Platnost Jiráskova výroku se zdá být pro ošetřovatelskou praxi nadčasová a výstižná i po několika desetiletích od prohlášení.

Publikace Ošetřovatelské postupy v péči o nemocné III je určena jako základní studijní materiál pro výuku ošetřovatelských technik všeobecným sestrám. Je vhodná jako doplňující učebnice i ostatním zdravotnickým profesím (lékařům, zdravotnickým asistentům, záchranářům apod.) a samozřejmě by měla sloužit již pracujícím sestrám jako rádce v ošetřovatelské praxi.

Cílem autorského týmu je předložit učebnici ošetřovatelských technik reagující na rychlý vývoj technologií, který se odráží v ošetřovatelské péči a naléhavě vyžaduje nutnou aktualizaci zažitých ošetřovatelských postupů. Důraz je kladen na poskytování kvalitní, efektivní a bezpečné ošetřovatelské péče, která se zakládá na důkazech. Učebnice se opírá o praxi akreditovaných zdravotnických zařízení, čerpá z národních i mezinárodních doporučení, která vycházejí z celé řady obsáhlých klinických studií.

Kniha je zaměřena na poskytování ošetřovatelské péče převážně v nemocničním prostředí, ale své uplatnění jistě najde také u sester v ambulantní péči a sociálních službách. U některých témat je možno spatřit překročení kompetencí všeobecné sestry. Důvodem toho je snaha podat studentům ucelený pohled na problematiku, jelikož u nás chybí aktuální literatura vztahující se k těmto tématům. Ošetřovatelské techniky nejsou vytrženy z kontextu komplexní péče. Konkrétní případy pacientů a četné kazuistiky nutí studenta kriticky uvažovat nad konkrétními situacemi z klinického prostředí a hledat nejefektivnější řešení. Kapitoly jsou doplněny historickými úvodníky či zajímavostmi, které umožňují uvědomit si pokrok ošetřovatelství v čase. Publikace je prakticky zaměřenou knihou, která má naučit zejména dovednostem v oblasti ošetřovatelských postupů, což se neobejde bez názorného obohacení velkým množstvím obrázků, fotografií a příloh. Pro jednodušší orientaci studenta v nových odborných výrazech je připojen slovníček cizích slov.

Věříme, že tento učební text bude studentům dobrou didaktickou pomůckou při výuce ošetřovatelských technik a sestrám vhodným pomocníkem v ošetřovatelské praxi.

Naše učebnice vznikala právě v době, kdy uběhlo sto let od ministerského rozhodnutí založit na našem území první školu pro ošetřovatelky. Za tuto dobu ošetřovatelství prodělalo jisté proměny. Rozšířilo se spektrum ošetřovatelských činností a sestry musely prohloubit své znalosti. Tvář ošetřovatelské profese zůstává přesto neměnná. Pacient si od sestry žádá stále totéž. Potřebuje sestru ochotnou naslouchat a pomoci v těžkém období nemoci, potřebuje sestru teoreticky výborně připravenou a manuálně zdatnou, v neposledním případě nadšenou pro své povolání.

Naše poděkování patří recenzentům PhDr. Marii Rozsypalové, Mgr. Aleně Šmídové, doc. MUDr. Jiřímu Málkovi, CSc., a konzultantce PhDr. Haně Svobodové za cenné připomínky při zpracování této publikace.

Děkujeme také studentům, kteří nás svou zvídavostí nutí neustále pátrat po informacích a hluboce uvažovat v souvislostech. Děkujeme samotným pacientům, jejichž konkrétní případy obohatily tento učební text a přiblížily reálné prostředí ošetřovatelské praxe. V neposlední řadě děkujeme nemocnicím, které nás svou dobrou ošetřovatelskou praxí motivují a podněcují k co nejefektivnějšímu vzdělávání sester v oblasti ošetřovatelské péče.

Za autorský tým Mgr. Renata Vytejčková

Výňatek z recenzního posudku

Třetí díl knihy obsahuje komplexní přehled správných ošetřovatelských postupů při podávání léků, u invazivních postupů, převazové techniky a péči o rány jak akutní, tak chronické. Navíc poskytuje i teoretické zázemí k tomu, aby bylo zřejmé, z čeho tyto postupy vycházejí, jaké mohou mít komplikace a proč je třeba je provádět doporučeným způsobem…

Závěrem blahopřeji autorskému kolektivu k dalšímu dílu ošetřovatelských postupů, jenž může sloužit jako jedinečný zdroj informací nejen pro studenty, ale i sestry hledající zopakování správné praxe, která je v době snah o akreditaci zdravotnických zařízení důkladně sledována.

doc. MUDr. Jiří Málek, CSc.

Dostává se nám do ruky třetí díl série přehledných a názorných publikací zabývajících se ošetřovatelskými postupy pro studenty, kteří se připravují na profesi sestry. Autorky již tradičně didakticky velmi dobře strukturují text, proto je kniha velmi čtivá a zcela jistě se stane další vítanou učební pomůckou. Tento díl přináší podrobně zpracovaná témata, která svými komplexními poznatky napomohou i sestrám pracujícím u lůžka nemocného již několik let. Přibývá totiž nejen spektrum pomůcek na trhu, např. typů stříkaček, druhů krycích materiálů či žilních katétrů, s nimiž se sestra v praxi setká, ale také názorů a zkušeností, jak tyto pomůcky používat. Předkládaný text dokumentuje vysokou erudici autorek v oboru, neboť dokážou reflektovat současné české zdravotnické prostředí s požadavky aktuálními a doporučovanými „evidence based“ praxí. Autorky se inspirují mnoha zahraničními zdroji a nejnovějšími poznatky, které nám v praxi pomohou najít odpověď na řadu otázek. Jednou z jasných odpovědí ovšem je – a vždy bude tou nejzásadnější – bezpečnost pacienta a personálu. Za tento pohled a důkladné zpracování patří autorkám velký dík, neboť tím ukazují důležitý směr v poskytované péči nám všem.

Přeji nám, čtenářům, ať je pro nás tato učebnice studnicí nových poznatků a zdrojem poučení pro naši práci.

PhDr. Hana Svobodová

Dostává se nám do ruky třetí díl série přehledných a názorných publikací zabývajících se ošetřovatelskými postupy pro studenty, kteří se připravují na profesi sestry. Autorky již tradičně didakticky velmi dobře strukturují text, proto je kniha velmi čtivá a zcela jistě se stane další vítanou učební pomůckou. Tento díl přináší podrobně zpracovaná témata, která svými komplexními poznatky napomohou i sestrám pracujícím u lůžka nemocného již několik let. Přibývá totiž nejen spektrum pomůcek na trhu, např. typů stříkaček, druhů krycích materiálů či žilních katétrů, s nimiž se sestra v praxi setká, ale také názorů a zkušeností, jak tyto pomůcky používat. Předkládaný text dokumentuje vysokou erudici autorek v oboru, neboť dokážou reflektovat současné české zdravotnické prostředí s požadavky aktuálními a doporučovanými „evidence based“ praxí. Autorky se inspirují mnoha zahraničními zdroji a nejnovějšími poznatky, které nám v praxi pomohou najít odpověď na řadu otázek. Jednou z jasných odpovědí ovšem je – a vždy bude tou nejzásadnější – bezpečnost pacienta a personálu. Za tento pohled a důkladné zpracování patří autorkám velký dík, neboť tím ukazují důležitý směr v poskytované péči nám všem.

Přeji nám, čtenářům, ať je pro nás tato učebnice studnicí nových poznatků a zdrojem poučení pro naši práci.

PhDr. Hana Svobodová

1

Podávání léků

(Renata Vytejčková)

Cíle kapitoly

■Znát formy léků azpůsoby jejich aplikace.

■Znát bezpečná pravidla podávání medikace, která snižují riziko medikačního pochybení.

■Seznámit se shospodařením sléčivy vezdravotnickém zařízení.

■Znát všechny způsoby aplikace léků vsouladu skompetencemi všeobecné sestry.

Základní pojmy: léčivo, aplikace léčiv vezdravotnickém zařízení, medikační pochybení, zdravotnická dokumentace, forma léčiva, způsob aplikace léčiva, riziková léčiva, opioidy (opiáty).

Víte, že…

…první lékopis vyšel již roku 1546 vNorimberku? Nazván byl  Pharmacorum condiciendorum ratio asepsal jej lékař Valerius Cordus, který usvého strýce přicházel do styku sfarmacií. Tento první lékopis obsahuje sbírku receptů na léčivé přípravky. Posléze se rozšířil po celé Evropě. Vroce 1623 lékárnický cech vLondýně založil centrální laboratoř pro výrobu léčiv. Vté době bylo vLondýně 114 lékáren. Lékárna v17. století byla souborem několika místností. Pacienti měli přístup pouze do první místnosti, která se nazývala oficina. Pro uskladnění léčiv sloužila conclave (herbarium) akpřípravě laboratorium. Postupně velkovýrobu léčiv převzaly velké chemické továrny, které původně sléčivy neměly nic společného. Vyráběly např. barvy. Nejdříve se výrobě léků věnovaly jen okrajově, ale nakonec se výroba stala základním artiklem těchto továren.

1.1Obecný úvod kaplikaci léčiv

Příprava apodání léčiva vezdravotnickém zařízení je vysoce náročnou arizikovou činností, která vyžaduje erudovaný personál ajednoznačné přijetí bezpečnostních pravidel. Vsoučasné době je bezpečné podání medikace jedním zdůležitých cílů nemocnic, které usilují opřiznání kvality poskytované péče. Tato kapitola je zaměřena na bezpečné podání medikace vprostředí zdravotnických zařízení, přesto celá řada informací může být svýhodou využita vsociální sféře či domácím prostředí. Léčivo je jakákoliv látka nebo směs látek, které se podávají člověku za účelem léčby, diagnostiky, hojení, zmírnění nebo prevence nemocí.

Dělení léků podle způsobu přípravy

■Magistrality– léky připravené vlékárně.

■Speciality– léky připravené vefarmaceutických závodech.

Magistrality se vyrábějí vprostředí lékárny podle individuálních požadavků či standardních receptur. Vcelkovém měřítku tvoří menší skupinu léčiv oproti specialitám. Magistrality mívají obvykle kratší dobu použitelnosti. Označují se také jako individuálně vyráběné léčivé přípravky. Bývají uzavřeny vezvláštních nádobách sidentifikačními štítky pro označení léčiva (obr. 1.1).

Obr. 1.1 Léčiva magistrality

■Červený štítek– označuje léčivo určené kzevnímu použití.

■Bílý štítek– označuje léčivo určené kvnitřnímu použití.

■Doplňková označení, např. hořlavina, neužívat vnitřně apod.

Součástí označení magistraliter musí být název léku, přesné označení lékárny aosoby, která lék připravila, doba exspirace léku, návod na použití, popř. další informace související např. se skladováním.

Speciality jsou léky vyráběné vevelkém množství vefarmaceutických závodech za přesně definovaných hygienických pravidel. Označují se také jako hromadně vyráběné léčivé přípravky. Pro označení hromadně vyráběných léčivých přípravků existuje doporučené označení (obr. 1.2). Balení by mělo obsahovat název léků (ochrannou značku), lékovou formu, množství přípravku (např. vgramech, mililitrech, počet tablet apod.), složení přípravku, které udává množství léčivé látky vevztahu kjednotce, např. kusu či objemu. Dále dobu použitelnosti (exspiraci), číslo šarže, název asídlo výrobce, upozornění či varování (např. uchovávat mimo dosah dětí, neužívat vnitřně apod.) apříbalovou informaci. Na některých léčivech je uvedené doplňující označení. Základní termíny vztahující se kespecifikaci léku jsou uvedeny vtabulce 1.1.

Obr. 1.2 Označení léčiv specialit

Tab. 1.1 Specifika označení léčiv

Označení léčiva

Určení/specifikace

pro adultis

pro dospělé

pro infantibus

pro děti

forte

silný

biforte

dvakrát silný

mitte

slabý

retard

sprodlouženým účinkem

1.1.1Lékové formy

Vsoučasné době je známo několik stovek lékových forem. Pro přehled jsou vtabulce1.2uvedeny jen základní skupiny. Kompletní výčet existujících lékových forem je uveden vEvropském lékopisu aČeském lékopisu. Každé lékové formě je přiřazen název anglický, latinský azkratka, vČeském lékopise také název český. Někdy bývají skupiny forem léků sdružovány podle místa aplikace, např. veškeré lékové formy, které se podávají do oka, dýchacích cest nebo do gastrointestinálního traktu.

Základní dělení lékových forem

■Pevné – např. tablety nebo kapsle.

■Polopevné – např. čípky, masti, globule.

■Tekuté – např. roztoky, tinktury.

Některé formy jsou určeny kpřímému podání, jiné je potřeba ještě před podáním připravit, např. prášek pro přípravu injekcí, čaj, rozpustné tablety apod.

Tab. 1.2 Lékové formy (výběr)

Zkratka

Anglický/latinský název

Český název

aer

aerosol

aerosol

cps; cap

capsula

kapsle; tobolka

col

collyrium

tekutý oční přípravek

crm

cream

krém

drg

dragée

dražé

emp

emplastrum

náplast

eml

emulsio

emulze

ext

extractum

extrakt

foa

foam

pěna

gel

gel

gel

glo

globula

globule

gra

granulat

granulát

gtt

guttae

kapky (kvnitřnímu užití)

inh

inhalatio

inhalace

inj

injectio

injekce

liq

liquidum

roztok kzevnímu použití

lot

lotio

lotion

ole

oleum

olej

plv

pulvis, pulveres

prášek

plv ads

pulvis adspersorius

zásyp

pst

pasta

pasta

shp

shampoo

šampon

sir

sirupus

sirup

sol

solutio

roztok

spc

species

čaj, čajová směs

spr

spray

sprej

sup

suppositorium

čípek

sus

suspensio

suspenze

tab, tbl.

tabuletta

tableta

tct

tinctura

tinktura

ung

unguentum

mast

1.1.2Způsoby aplikace

Jde ocestu, jakou je léčivo podáno do organizmu. Podle lékopisu je známo zhruba sedmdesát forem aplikace léčiva do organizmu člověka. Každý způsob aplikace má svá pravidla. Některý způsob nevyžaduje žádné speciální pomůcky, jiný je na aplikačních pomůckách závislý, např. infuzní převodová soustava, injekční stříkačka ajehla. Vtabulce 1.3je uveden základní přehled způsobů podání léčiva.

Tab. 1.3 Základní způsoby aplikace léčiv

Mimoinjekční formy

Injekčně (parenterálně)

perorální (ústní)

sublingvální (pod jazyk)

bukální (na sliznici tváře)

rektální (do konečníku)

vaginální (do pochvy)

nazální (do nosu)

okulární (do oka)

aurikulární (do ucha)

inhalační (do dýchacích cest)

transdermální (přes kůži)

intradermální, intrakutánní (do kůže)

subkutánní (pod kůži)

intramuskulární (do svalu)

intravenózní (do žíly)

epidurální (do epidurálního prostoru)

intraoseální (do kostní dřeně)

intraarteriální (do tepny)

intraartikulární (do kloubu)

subarachnoidální (do subarachnoidálního prostoru)

Základní dělení způsobu podání léčiva

■Sublingvální – lék se vkládá nebo aplikuje pod jazyk anechá se rozpustit, např. tableta či sprej.

■Perorální (enterální) – jde oužití léků polknutím, např. sirup nebo tableta.

■Parenterální– injekční podání léčiva (podle místa aplikace, např. nitrosvalová, nitrožilní nebo epidurální aplikace).

■Topické – také lokální, léky se aplikují na určité místo, např. dermálně, do oka, nosu atp.

1.1.3Názvosloví léčiv

Léčiva bývají označena několika názvy. Jedná se oobchodní název, který je také ochrannou známkou farmaceutické společnosti. Poté bývá uveden generický název, který vychází ze složení léku aje vytvořený podle pravidel Světové zdravotnické organizace. Tento název umožňuje identifikaci léčiva kdekoliv na světě. Dále má léčivo název chemický, kterým je určena chemická struktura léku, anázev lékopisný, pod nímž je lék uveden vlékopisu daného státu.

Příklad

■Obchodní název: Panadol

■Generický název: Paracetamolum

■Lékopisný název: Paracetamol

■Chemický název: 4‘-hydroxyacetanilid, C_8H_9NO_2

Prakticky využitelný přehled léčiv bývá uveden vevademecu. Kdispozici je Vademecum českých a slovenských farmaceutických přípravků aVademecum zahraničních farmaceutických přípravků, ale unás registrovaných. Vevademecu bývá uveden registrační název léčiva, indikační skupina, výrobce, charakteristika léčiva, farmakokinetické údaje, složení, balení, indikace akontraindikace pro podání, nežádoucí účinky, interakce sjinými léky či potravou, dávkování, způsob užití auskladnění. Přehlednou pomůckou jsou každoročně aktualizované brevíře nebo počítačové přehledové systémy. Podrobné adůležité informace (např. způsob ředění léčiva, uskladnění apod.) jsou kdispozici na webových stránkách Státního ústavu pro kontrolu léčiv (SÚKL) alegislativní normy na webových stránkách Ministerstva zdravotnictví České republiky.

Pro komplexní pochopení problematiky je uvedena doplňující terminologie.

Indikační skupina(také označována jako léková skupina)– je skupina léčiv se stejným účinkem, ovlivňující stejnou skupinu symptomů, např. antihypertenziva.

Indikace– chorobný stav nebo příznak, pro jehož ovlivnění je léčivo podáváno.

Kontraindikace– jakýkoliv stav pacienta, který znemožňuje, nebo přímo zakazuje podání léčiva.

Interakce– vzájemné působení, ovlivňování se, např. léky mezi sebou nebo léky spotravou.

Exspirace (použitelnost)– doba použitelnosti léku, jejíž překročení nese riziko sníženého účinku nebo nežádoucích účinků. Bývá uvedena na krabičce léků, blistrech, ampulích, lahvičkách apod. Exspirace bývá uvedena vněkolika podobách. Může být uvedeno datum spotřeby, např. 12. 5. 2005 nebo 12052005. Někdy bývá uveden pouze měsíc arok exspirace, např. 05/2005 nebo 05-05. Vněkterých případech je uvedena exspirace jiným způsobem.

Účinek léku– lék může mít několik účinků:

■Hlavní (terapeutický účinek) – jedná se oúčinek, který od léčiva očekáváme.

■Vedlejší – může být žádoucí (může být důvodem pro indikaci léčiva, doprovází hlavní účinek) nebo nežádoucí (takový, který můžeme pravděpodobně očekávat akterý může negativně ovlivnit stav pacienta).

■Toxický– jedná se oškodlivý vliv léku na organizmus.

Příklad

Lék: Acylpyrin

Hlavní účinek: snížení tělesné teploty

Vedlejší účinek: antiagregační (žádoucí), eroze žaludeční stěny skrvácením (nežádoucí)

1.1.4Hospodaření sléčivy na oddělení

Objednávání léků na oddělení

Léčiva se na ošetřovací jednotku objednávají zpravidla znemocniční lékárny přes speciální tiskopis nebo počítačový systém. Ohospodaření sléky se na oddělení zpravidla stará vedoucí, staniční, popř. vrchní sestra. Léky se objednávají sohledem na spotřebu aindividuální potřeby pacientů. Obvykle se objednávají vpravidelných intervalech, např. jedenkrát týdně, anebo se individuálně přiobjednávají. Po převzetí léků na oddělení se administrativně léčiva převezmou, zkontroluje se jejich exspirace,případně se výrazněji označí na krabičkách. Některá pracoviště mají elektronickou kontrolu hospodaření sléčivy. To znamená, že po převzetí léků na oddělení načtou čtečkou čárový kód zléku. Podle nastavení systému je automaticky sledována zásoba léčiv, jejich exspirace anapř. maximální denní dávka podaná pacientovi. Dále je potřeba se seznámit sdoporučeným způsobem skladování aléky patřičně uložit.

Uskladnění léků na oddělení

Na oddělení by měly být uloženy pouze léky voriginálním balení. Skladují se na několika místech na oddělení. Hlavním místem uskladnění bývá několikapatrová uzamykatelná skříň, která bývá umístěna na sesterně, vyšetřovně, popř. ve skladu léčiv. Existuje několik způsobů uspořádání léků veskříni. Obvykle bývají léky seřazeny podle způsobu aplikace, např. léky pro i.v. aplikaci, pro perorální podání, pro podání na kůži apod. Dále se léky řadí abecedně pro přehlednost arychlé vyhledávání. Vneposlední řadě lze léky uspořádat podle lékové skupiny, např. antibiotika, analgetika apod. Na některých odděleních, zejm. odděleních intenzivní péče, mohou být léky umístěny veskříních na boxech pacienta, ale izde by měly být uzamčeny. Léky, které se aktuálně podávají, bývají umístěny na lékovém vozíku. Požadavek je, aby vozík byl uzamykatelný aprakticky konstruovaný se šuplíky adostatečně velkou plochou pro přípravu léků. Vozík by měl být umístěn pod kontrolou personálu, např. vsesterně nebo vyšetřovně. Některá léčiva se skladují vchladu nebo vledničce. Teplotu vlednici je potřeba monitorovat akaždých 24 hod. zapsat do příslušného formuláře nebo sešitu. Informace ovhodné teplotě pro skladování se dočteme na obalu nebo vpříbalové informaci. Doporučené teploty pro uchování léčiva jsou uvedeny vtabulce 1.4. Další léky na oddělení bývají umístěny na převazovém vozíku nebo resuscitačním vozíku. Pamatujte, že žádné léky na oddělení nesmějí být volně dostupné komukoliv. To platí ipro výše zmíněný převazový iresuscitační vozík. Resuscitační vozík musí být rychle dostupný pro případ urgentní situace, proto by neměl být uzamčený, ale uložený pod dohledem personálu, např. vpracovně sester. Na oddělení by měl být zavedený režim pravidelné kontroly data exspirace léčiv, tedy že např. každou neděli se zkontrolují veškeré léky na oddělení adezinfikují se plochy, kde byly uloženy. Nepoužité léky se vracejí do nemocniční lékárny.

Tab. 1.4 Doporučené teploty pro uchování léčiva

Doporučení pro skladování

Teplotní rozmezí

vmrazicím boxu

pod –15 °C

vchladničce

2–8°C

za chladu nebo vchladu

8–15 °C

při pokojové teplotě

15–25 °C

Některé léky vyžadují speciální podmínky pro skladování. Jedná se otzv. riziková léčiva, mezi něž patří např. antikoagulancia, inzuliny, koncentrované ionty apod. Tyto léky by měly být uloženy odděleně od ostatních léků vuzamčeném prostoru soznačením, že vmístě jsou uložena riziková léčiva. Bývají také zařazovány jako jedy, aproto bývá místo označeno značkou slebkou azkříženými hnáty. Některá balení léčiv jsou si velice podobná, záměna léčiva by tudíž mohla být snadná. Identifikační znaky balení jsou pouze nevýrazné. Dále existují léčiva, která podobně znějí. Jedná se např. oléky Apaurin– Agapurin nebo Syntophyllin– Syntostigmin. Léčiva, která podobně vypadají nebo podobně znějí, se označují jako LASA (look alike sound alike drugs), popř. SALA (sound alike look alike drugs). Obaly těchto léčiv bývají označeny výrazným štítkem suvedeným označením nebo snápisem riziko záměny (obr. P1).

Zvláštním režimem se řídí hospodaření sopioidy. Opiáty jsou alkaloidy obsažené vextraktu nezralých makovic. Jako opioidy se označují všechny látky sfarmakologicky podobným účinkem opiátům, proto je toto označení obecnější. Opioidy iopiáty jsou řazeny mezi návykové, omamné látky, které jsou dostupné vcelé řadě lékových forem, např. různé typy tablet pro perorální podání jako roztoky kparenterálnímu podání, vpodobě náplastí apod.

Opiáty aopioidy se objednávají na speciální tiskopis, který je opatřen příčným modrým pruhem. Na oddělení se opiáty skladují vpevně zabudovaném trezoru. Klíče od trezoru nesmí nikde viset, ale měl by je mít při sobě personál. Zdravotníci (sestry, lékaři, zdravotničtí asistenti), kteří jsou pověření aplikací opiátů na oddělení, jsou jmenovitě uvedeni vúvodu evidenční knihy návykových látek (dále jen kniha opiátů, opiátová kniha). Jsou uvedeny identifikační údaje, včetně adresy ačasového rozmezí trvání pověření (většinou koresponduje se smluvnídélkou pracovního úvazku). Předání opioidů mezi jednotlivými službami má probíhat formou fyzické kontroly počtu jednotek (např. ampulí, tablet apod.) aadministrativní kontrolou vevidenční knize opiátů. Posléze by měl být proveden záznam oshodě přijetí apřevzetí počtu opioidů. Opioidy se stejně jako jiné léky podávají pouze na základě písemné ordinace lékaře. Maximální denní dávka léčiva je tedy určena ordinací lékaře, přičemž je někdy uvedeno lékařem rozmezí, kdy sestra podává opioidy podle pacientovy intenzity bolesti, samozřejmě sohledem na maximální doporučenou dávku. Každá aplikace opioidu musí být sčasem apodpisem podávající osoby zaznamenána vdekurzu astejně tak vevidenční knize návykových látek (opiátové knize). Každému druhu opioidu náleží zvláštní kniha nebo stránky vknize. Každá stránka musí být označena názvem opioidu ajeho sílou, nebo např. množstvím mililitrů vampuli, např. Dolsin 50mg, Dipidolor 2ml. Každý zápis vopiátové knize obsahuje datum aplikace, jméno pacienta, číslo protokolu pacienta, jméno podávající osoby, počet vydaných jednotek akonečný zůstatek (počet jednotek). Vzor je uveden na obrázku 1.3. Výdej opioidu se běžně zaznamenává modrou propiskou apříjem (doplnění stavu) propiskou červenou. Vpřípadě znehodnocení opioidu, např. při rozbití ampule, spotřeby pouze části množství apod., se provede záznam se svědkem. Zbylou část roztoku vampuli nebo stříkačce je třeba znehodnotit nasátím do buničinového čtverečku, aby látka nemohla být dále někým použita, resp. zneužita. Zodpovědnost za hospodaření sopioidy mívá pověřená osoba, např. staniční sestra avedoucí lékař ošetřovací jednotky.

Obr. 1.3 Vzor záznamu vopiátové knize

1.1.5Zásady bezpečného podání léčiva

Veškeré zásady bezpečného podání léčiva vedou kjedinému cíli atím je prevence medikačního pochybení. Medikační pochybení může mít závažné důsledky pro pacienta, zdravotníka izařízení. Ztohoto hlediska je nutné se na výkon plně soustředit. Kompetence kpředpisu léčiva (preskripci) má pouze lékař. Sestra bez ordinace lékaře medikaci nepodává. Bezpečné podání léčiva začíná správnou ordinací lékaře. Ordinace lékaře by měla být písemná, bývá uvedena vtištěné nebo elektronické dokumentaci. Dekurz (denní záznam pacienta) existuje pouze vjedné verzi (originál), která je určena všem zdravotníkům (lékařům, sestrám, nutričním terapeutům apod.). Podle směrnic zařízení má dekurz určitou časovou platnost, např. od 12:00 současného dne do 12:00 dne následujícího data. Ordinace lékaře musí být aktuální, úplná ačitelná. Vzhledem kčitelnosti se doporučuje tištěná verze před ručně psanou. Ručně dopisované změny vmedikaci musí být uvedeny sčasem změny, tiskacím písmem spodpisem arazítkem lékaře. Existují výjimky, kdy může být medikace podána bez tištěné ordinace. Jedná se zejména ourgentní situace, např. některá pracoviště urgentního příjmu (emergency) mají povoleno podání medikace na základě telefonické ordinace, kdy je např. zajištěn záznam hovorů pro možnou zpětnou kontrolu. Další situací je resuscitace, kdy se pro kontrolu evidují ampule léčiv. Lékař informaci podává, aplikující sestra pro kontrolu ordinaci zopakuje adruhá sestra zapisuje dění resuscitace aaplikaci medikace. Vobou případech je důležité, aby sestra ústní ordinaci pro kontrolu zopakovala. Posléze by měla být medikace lékařem zaznamenána vdekurzu. Každá výjimka oproti písemné ordinaci by měla být uvedena vevnitřní legislativě zdravotnického zařízení. Lékařova písemná ordinace by měla být úplná, tj. obchodní název léku, jeho forma, síla, čas podání azpůsob aplikace. Uněkterých způsobů aplikace, např. kontinuálně přes lineární dávkovač, může být uvedeno rozmezí rychlosti aplikace, které sestra nesmí překročit. Příklady správného achybného předpisu medikace jsou uvedeny vtabulce 1.5. Dále je třeba si všímat ordinace soznačením EX, např. Dipidolor 2ml s.c. à 6hod. EX, tzn. že ordinace byla ukončena. Dalším příkladem může být následující ordinace: Egilok 25mg tbl p.o. 1–1–1po–čt. To znamená, že medikace bude podána vpondělí až večtvrtek. Ostatní dny vtýdnu medikace podána nebude.

Tab. 1.5 Příklady ordinace medikace

Správně

Chybně

Paralen 500mg tbl 1–1–1p.o.

Paralen 1–1–1

Unasyn 1,5g/100ml FR i.v.

kape 30 min 12–18–24–6

Unasyn 1,5g à 6hod. i.v.

Novalgin 1amp (5ml) i.m.

při VAS nad 3max. à 6hod.

Novalgin 1amp i.m. p.b.

Actrapid 50 j/50ml FR kontinuálně, rychlost

1–10ml/hod. podle glykemie (cíl 3,5–6,5mmol/l)

Actrapid 50 j/50ml FR 1–10ml/hod.

Úkol

Zamyslete se nad tím, jaká rizika ajaká možná nedorozumění ssebou nesou chybně uvedené ordinace ztabulky 1.5.

Aktuální otázkou je chronická medikace vnesená samotným pacientem do nemocničního zařízení vpřípadě hospitalizace. Sohledem na tuto problematiku by vnemocničním zařízení měla být jasně stanovená pravidla apacient by měl být vtéto záležitosti poučen. Pokud bychom měli zajistit podání zoriginálního balení, bezpečný způsob uskladnění léčiva ato, že pacient během hospitalizace neužije léky jinak, než je uvedeno vaktuálním dekurzu, neměli bychom užívání vnesené medikace umožnit.

Příprava apodání léku

Příprava léku se děje na základě písemné ordinace vaktuálním dekurzu. Sestra podává léčivo podle obchodního názvu, který je uvedený vdokumentaci. Generickou výměnu (substituci) lze provést na základě písemné změny ordinace lékařem vdekurzu. Léčivo by mělo být připraveno těsně před podáním pacientovi. Toto se týká jak parenterálních léčiv ajejich ředění, tak léků perorálních. Platí pravidlo, že lék připravuje ta osoba, která ho posléze pacientovi bude podávat. Na některých pracovištích platí pravidlo, že léky připravují dvě osoby, např. dvě sestry pro dvojí kontrolu aplikace. Léky je nejvýhodnější připravovat přímo ulůžka nemocného. První fází je řádná identifikace nemocného. Upacienta zkontrolujeme identifikační náramek oproti dokumentaci, podle které léky připravujeme. Zároveň bychom měli znát pacientovu alergickou anamnézu. Každé léčivo by mělo být připraveno vsouladu shygienicko-epidemiologickými požadavky, tj. že injekční lék bude připraven aseptickou technikou, lék kperorálnímu užití technikou bezdotykovou. Lék by měl být pacientovi podán vesprávný čas, který je uvedený vdekurzu. Obecně platí, že lék můžeme podat 30 min před až 30 min po čase uvedeném vordinaci. Tato skutečnost se řídí směrnicí zdravotnického zařízení. Správnost léku ověřujeme při vyjmutí ze skříně na obalu, dále zkontrolujeme vnitřní obal, např. blistr nebo ampuli. Pokud lék připravujeme na sesterně, je potřeba např. stříkačku či infuzní láhev správně označit. Používají se pacientské štítky se jménem bez rodného čísla (sohledem na ochranu osobních údajů). Napíšeme jméno léku, jeho sílu azpůsob podání. Při přípravě si pozorně všímáme jednotek, zda je medikace ordinována vpočtu ampulí, mililitrech, miligramech, mezinárodních jednotkách (IU) apod., azpůsobu aplikace, např. zda má lék být podán i.m., s.c. atd. Vpřípadě, že připravujeme perorální léky, půlíme pouze ty, které mají dělicí rýhu. Nepodané zbytky léků odstraňujeme do speciálního kontejneru. Stejně tak likvidujeme zbytky léčiva vampulích. Při podávání léků bereme vúvahu návaznost na jídlo apod. Týká se to např. omeprazolu, inzulinu aj. Po podání kontrolujeme, zda pacient lék užil. Důraz na kontrolu užití klademe upacientů dětských, starších, psychiatrických adezorientovaných. Opodání léčiva je nutné provést řádný záznam, zekterého bude patrné, zda nemocný lék dostal, či nikoliv. Léky vdokumentaci odškrtáváme až po požití pacientem či aplikaci. Podané léky se ukaždého času odškrtávají fajfkou. Nepodané léky se zpravidla uvedou do kroužku suvedením důvodu, proč léčivo nebylo podáno (např. lačnost před ultrasonografií, pacient zvrací apod.). Zdokumentace by mělo být patrné, která osoba daný lék podávala, atudíž nese za podání zodpovědnost. Vneposlední řadě spolu spacientem sledujeme odezvu na užití léku, ato žádoucí inežádoucí účinky léčiva, např. intenzitu bolesti, krevní tlak, hladinu glykemie atp. Vozík ani dokumentaci vprůběhu podávání léků nenecháváme bez dozoru. Na přípravu se plně soustředíme.

Úkol

Zopakujte pravidla, která vedou kesnížení rizika medikačního pochybení.

Literatura

■KANJI, S., LAM, J. et al. Systematic review of physical and chemical compatibility of commonly used medications administered by continuous infusion in intensive care units. Critical Care Medicine 2010, 38, 9.

■MZ ČR. Zákon č. 117/2000 Sb., kterým se mění zákon č. 167/1998 Sb., onávykových látkách aozměně některých dalších zákonů, veznění zákona č. 354/1999Sb., azákon č. 368/1992 Sb., osprávních poplatcích, veznění pozdějších předpisů.

■MZ ČR. Zákon č. 74/2006 Sb., kterým se mění zákon č. 167/1998 Sb., onávykových látkách aozměně některých dalších zákonů, veznění pozdějších předpisů, zákon č. 258/2000 Sb., oochraně veřejného zdraví aozměně některých souvisejících zákonů, veznění pozdějších předpisů, azákon č. 79/1997 Sb., oléčivech aozměnách adoplnění některých souvisejících zákonů, veznění pozdějších předpisů.

■MZ ČR. Vyhláška č. 72/2014 Sb., kterou se mění vyhláška č. 123/2006 Sb., oevidenci adokumentaci návykových látek apřípravků.

■NIOSH. List of Antineoplastic and Other Hazardous Drugs in Healthcare Settings 2010. Dostupné z: http://www.cdc.gov/niosh/docs/2010-167/pdfs/2010-167.pdf

■OSHA. Controlling Occupational Exposure to Hazardous Drugs. Dostupné z: http://www.osha.gov/dts/osta/otm/otm_vi/otm_vi_2.html

■STÁTNÍ ÚSTAV PRO KONTROLU LÉČIV. Standardní názvy lékových forem, způsobů podání aobalů. Dostupné z: http://www.sukl.cz/leciva/standardni-nazvy-lekovych-forem-zpusobu-podani-a-obalu-1(cit. 3. 5. 2014).

1.2Podávání léků mimoinjekčními formami (Vlasta Wirthová)

1.2.1Podávání léků ústy (per os)

Podávání léků ústy patří mezi nejčastější způsoby aplikace léků. Má ale svá specifika, protože na zdárném průběhu léčby se nepodílí pouze způsob aplikace (ústy, sublingválně), ale také schopnost lék dobře abez komplikací polknout, udržet vzažívacím traktu avstřebat.

Kontraindikace podání léků per os

■Bezvědomí

■Zmatenost, demence

■Neschopnost lék polknout

■Vyšetření zažívacího traktu

■Operace zažívacího traktu

■Zvracení

■Onemocnění vyžadující zákaz příjmu jídla atekutin per os– např. akutní pankreatitida

■Zavedená nazogastrická sonda

Formy léků aplikovaných per os

Nejčastěji se per os podávají tuhé léky (např. tablety, dražé, kapsle) aléky vtekuté formě (např. roztoky, kapky, suspenze, sirupy, čaje).

Činnosti sestry

Zjištění důležitých informací

Sestra by se měla nemocného dotazovat na možné alergické reakce na léky atyto informace zaznamenat do dokumentace.

Měla by sledovat adotazovat se nemocného na stravovací návyky. Některé druhy potravin se neslučují surčitými léky amohou jejich účinek pozměnit, nebo nemocnému přivodit komplikace. Např. mléko amléčné výrobky komplikují vstřebávání antibiotik tetracyklinového typu asnižují jejich účinnost. Káva aovocné šťávy snižují vstřebávání např. Fosamaxu (přípravek kléčbě osteoporózy) až o60 % astrava svysokým obsahem vlákniny může snížit vstřebávání některých antidepresiv (tzv. tricyklických). Zelenina obsahující vitamin K(např. špenát, zelená paprika) může zase nepříznivě ovlivnit účinky warfarinu.

Je třeba zeptat se nemocného také na doplňky stravy nebo volně prodejné léky, které by mohly vinterakci sléky předepsanými lékařem způsobit komplikace nebo změnit jejich účinek.

Je zapotřebí získat také informace omožné závislosti nemocného na užívání určitého léku.

Sestra by se měla nemocného zeptat na zvyklosti vužívání alkoholu. Např. betablokátory (při léčbě hypertenze) vkombinaci salkoholem mohou způsobit prudké snížení krevního tlaku. Konzumace kávy, přípravků skofeinem asilného čaje může např. ovlivnit účinek bronchodilatancií aunemocného může dojít kpodrážděnosti aporuchám spánku.

Edukace nemocného

Sestra informuje apoučí nemocného:

■odůvodu medikace,

■ozpůsobu podání,

■osprávném užívání léku (před jídlem, po jídle atd.)

■ointerakcích sněkterými potravinami ajinými léky nebo přípravky,

■oléčebných amožných vedlejších účincích,

■ovhodných tekutinách pro zapíjení léků,

■ovhodné poloze při použití léku– vsedě nebo na boku (prevence aspirace),

■ozačátku působení léků– lék podaný per os působí za cca 20–30 min, lék aplikovaný pod jazyk (sublingválně) začíná působit za cca 1min.

Sestra by měla umět nemocného přesvědčit osprávnosti dodržování léčebného režimu, pokud uněj zjistí známky porušování aodmítání léčby, nebo jiného (osobně zvoleného) dávkování léků.

Příprava akontrola léků

Sestra připravuje léky kpodání:

■Na pokoji nemocného zvozíku, který obsahuje všechny potřebné léky, dokumentaci apomůcky kaplikaci.

■Vpracovně sester do jménem označených lékovek, které pak sestra donese pacientům na pokoje.

■Vpracovně sester, kde probíhá nejen příprava léků pro nemocné, ale také jejich podání akontrola, zda nemocný léky spolkl (psychiatrická oddělení).

Postup při podávání léků per os

Sestra si před přípravou léků kaplikaci per os umyje ruce.

Příprava pomůcek kpodávání léků per os (obr. 1.4)

Obr. 1.4 Pomůcky kpřípravě léků per os

■Tác na léky apojízdný vozík (vpřípadě přípravy apodávání léků přímo na pokoji)

■Léky podle ordinace voriginálním balení

■Dokumentace nemocného (chorobopis) spísemnou ordinací lékaře

■Lékovky vdostatečném množství (čisté, suché aneporušené)

■Pinzeta, lžičky, lžíce nebo odměrky

■Emitní misky

■Nůž, nůžky adělítko na tablety

■Čtverečky buničité vaty

Na pokoji nemocných zajistí vhodné tekutiny kzapití léků– čaj nebo vodu.

Kontrola dokumentace

Sestra ověří ordinaci léku vzáznamu od lékaře. Zkontroluje jméno apříjmení nemocného, datum narození, název, množství, čas azpůsob podání léku.

Posouzení stavu nemocného

Posoudí stav nemocného, jestli je schopen bez komplikací přijmout lék per os. Zaměří se na schopnost polykání, na případnou nauzeu nebo zvracení. Zjistí také, zda nemocný netrpí průjmem. Vpřípadě zjištění těchto komplikací informuje lékaře. Podle pokynů lékaře změří fyziologické funkce (krevní tlak, tep adech) před podáním léků per os, které tyto hodnoty mohou ovlivňovat.

Vpřípadě, že nemocný nebude schopen setrvat vpoloze vpolosedě při podávání léků, pomůže mu sestra polohu upravit (např. podpěrou, dalším polštářem).

Příprava ainformování nemocného

Sestra vhodným způsobem informuje nemocného nejen opodání léku ajeho účinku (viz Edukace nemocného), ale pečlivě sleduje stav nemocného před apo podání léku amonitoruje případné nežádoucí vedlejší účinky léků.

Příprava léku vrůzných formách

Tuhé léky

Tablety, kapsle, dražé apastilky sestra připravuje tak, aby se jich nedotkla rukou. Mohou se nasypat vpříslušném počtu přímo do lékovky, na čtvereček buničiny nebo uchopit pinzetou apak přenést do lékovky. Zblistru se jednoduše lék do lékovky vytlačí přes fólii. Vjedné lékovce má pacient všechny léky, které má užít vjedné dávce (např. ráno). Nemocný polyká léky celé, nerozkousává je azapíjí vodou nebo čajem. Pokud má nemocný problém spolykáním, lze léky rozdělit na menší části (třeba čtvrtiny), rozmělnit vetřecí misce nebo mezi dvěma lžícemi apo smíchání sčajem je nemocnému aplikovat. Je ale třeba odlišit léky, které se mělnit nesmí. Jejich obal zaručuje rozpuštění tablety až např. vtenkém střevě.

Vpřípadě, že je ordinována ½ nebo ¼ léku, dělí sestra lék vdělítku na léky nebo použije nůžky.

Šumivé tablety se rozpouštějí vdoporučeném množství vody. Sestra vyjme tabletu ztuby na čtvereček buničiny avhodí ji do připravené sklenice svodou, kde ji nechá rozpustit. Nemocný pak vzniklý nápoj vypije.

Zrníčka (granula) se aplikují podobně, jen jejich množství sestra odměřuje lžičkou.

Léky podávané sublingválně (např. nitroglycerin) nebo určené krozpuštění vústech (např. Septofort) sestra podá nemocnému snáležitým vysvětlením. Nemocný uléků aplikovaných pod jazyk přitlačí špičku jazyka ohorní patro avloží si lék pod jazyk, za dolní zuby. Jazykem pak tabletu přitiskne udolní čelisti alék se rozpustí. Upastilek je třeba poučit nemocného, že má lék cucat anechat vústech rozpustit, nikoliv kousat adrobné kousky polykat.

Tekuté léky

Suspenzi, kapky iroztoky sestra dávkuje vrovině očí anad emitní miskou– pro kontrolu názvu amnožství léku.

Suspenze podávané vzatavených sáčcích (např. Gastrogel) sestra předá nemocnému sdoporučením, kdy ajak lék užít.

Při dávkování suspenze zlahvičky se nejdříve lék promíchá apak odměří lžičkou nebo odměrkou. Nemocný pak polkne celé množství azapije vodou nebo čajem. Kryt lahvičky je třeba při odměřování léku položit tak, aby se vnitřní strana nekontaminovala, tedy směrem nahoru. Po odměření léku sestra lahvičku opět uzavře avrátí zpět.

Kapky se dávkují vpřesném počtu podle ordinace lékaře.

Tekutiny vhodné na zapití léku

Nejvhodnější tekutinou na zapití je čaj (udiabetiků bez cukru) avoda. Minerální vody lze doporučit pouze krátkodobě aideální je střídání jednotlivých druhů (např. Mattoni, Magnesia). Stoprocentní džusy jsou doporučovány vezředěné formě, protože mohou dráždit žaludeční sliznici apředstavují také přísun velké dávky cukru, pokud jsou dochucovány.

Čerstvé ovocné azeleninové šťávy je třeba ředit astřídat svodou nebo čajem. Nemocné alergické na citrusy nebo kořenovou zeleninu je třeba informovat apřípadně sledovat možné projevy potravinové alergie (např. vyrážka na kůži, bolest břicha, průjem).

Alkohol akáva jsou na zapíjení léků nevhodné tekutiny. Alkohol mění účinky léků ajejich metabolizmus, zatěžuje játra idalší orgány acelkově zhoršuje stav nemocného.

Podání léků nemocnému podle schopnosti sebepéče

Sestra připraví arozdá léky všem nemocným adohlédne na užití podle ordinace lékaře. Vpřípadě, že je nemocný mimo lůžko (např. na vyšetření), nechává léky na stolku ulůžka apo jeho návratu zajistí, aby léky užil.

Pokud má nemocný léky usebe, sestra jej požádá, aby je užil.

Pokud je nemocný slabý nebo pohybově nejistý alékovku neudrží, sestra mu léky vloží do úst anechá řádně spolknout azapít.

Sestra si všímá také možných „zásob“ léků na avestolku nemocného. Je to prevence možného zneužití léků (např. hypnotik).

Sledování účinku léků

Sestra kontroluje účinek perorálních léků unemocných cca po půl hodině po podání. Sleduje, zda došlo kpožadovanému účinku– např. kesnížení teploty, kústupu bolesti, kezklidnění nemocného atd. Dotazuje se nemocných na jejich subjektivní pocity.

Všímá si také vedlejších účinků léků– např. alergická reakce na kůži, útlum nemocného aj. Ovšech nežádoucích projevech provede záznam do dokumentace.

Záznam do dokumentace

Sestra vdokumentaci řádně označí podanou dávku léků aprovede záznam vždy, když dojde knějakým změnám nebo komplikacím.

Úklid pomůcek

Dokumentaci apodnos sléky sestra vrací na určené místo. Léky na podnose zkontroluje, doplní, zkompletuje alékárnu uzamkne. Lékovky adalší použité pomůcky umyje, vysuší apřipraví kdalšímu použití.

Možné komplikace vzniklé při podávání léků per os

■Záměna nemocného

■Záměna léku

■Chybná síla/množství léku

■Nedostatek informací osprávném způsobu užití léku (čas užití, před jídlem, po jídle)

■Vynechání dávky léku

■Poranění nemocného (např. pád) jako důsledek vedlejších účinků léku

Zvláštnosti podávání léků per os dětem

Sestra

■Pečlivě kontroluje totožnost dítěte– malé dítě nemusí být schopno odpovědi akontroly při ověřování totožnosti.

■Pečlivě kontroluje dávkování asílu léku– určuje se podle hmotnosti avěku dítěte.

■Před podáváním pevných forem léků ukojenců abatolat je třeba je rozdrtit např. vtřecí misce apodávat rozmíchané na lžičce sčajem.

■Podle ordinace lékaře aplikuje léky veformě sirupu atekuté formy léků– jsou pro dítě vhodnější apříjemnější na polknutí– anechává pak dítě zapít je čajem.

■Zajišťuje pomoc rodiče nebo další sestry vpřípadě, že se dítě brání anechce lék užít (děti lze motivovat např. hrou, hračkou, zapojením do výkonu– držení pomůcek).

■Dítě motivuje pochvalou nebo malou odměnou.

■Pečlivě sleduje účinky léků, možné nežádoucí reakce (např. alergické) ainformuje otom lékaře.

Zvláštnosti podávání léků per os seniorům

Role sestry zde hraje významnou roli, protože je velmi důležité, aby vysvětlila nemocnému vše, co sužíváním léků per os souvisí, azískala ho kespolupráci.

Sestra

■Má vysvětlit, zjakého důvodu nemocný léky užívá.

■Ví, jaké mají léky léčebné účinky akdy se dostavují, pokud je lék užíván podle ordinace lékaře.

■Zná případné nežádoucí účinky léku adokáže je nemocnému popsat avysvětlit.

■Umí přesvědčit nemocného kespolupráci akdodržování časového rozpisu užívání léků, kopatřením vevýživě, kzachování ordinovaných dávek (někteří nemocní si dávky snižují, zapomínají je brát nebo naopakdávky navyšují).

■Informuje pacienta opředpokládané délce léčby.

■Opakovaně se dotazuje na možné alergické reakce.

■Opakovaně atrpělivě informuje nemocného avpřípadě dotazů je schopna mu vysvětlit vše, co se týká užívání léků per os.

■Průběžně kontroluje, zda si nemocný vše zapamatoval azda je adekvátně informován.

■Vdomácí péči nalézá vhodný způsob, jak zamezit omylům vužívání léků– typy lékovek, kontrola užívání, spolupráce rodiny, pečujících.

■Vhodně edukuje ainformuje rodinné příslušníky, pokud nemocný není schopen dávkovat aužívat léky sám.

■Pečlivě sleduje možné nepříznivé vedlejší účinky unemocného.

■Podporuje spolupráci snemocným, jejímž cílem je jeho compliance (ochota aschopnost dodržovat pravidla léčby při používání léků per os– opakem je non-compliance) (Vokurka, Hugo).

Projevy non-compliance useniorů

■Vynechávání dávek během dne

■Upravování asnižování dávek léků

■Užívání léku vevyšších dávkách (např. najednou tabletu zrána av poledne)

■Dlouhodobé vynechání medikace (např. nemocný si nestihne včas vyzvednout recept aléky)

■Výměny léků bez dozoru lékaře, užívání jiných léků (např. podle rady přátel, rodiny)

■Dodržování léčebných opatření krátce– až před kontrolou ulékaře

■Konzumace alkoholu ivpřípadě, že je nemocný na komplikace po jeho užívání upozorněn

■Nedodržování omezení nebo zákazu potravin atekutin, které ovlivňují účinky léků

■Ignorování vedlejších příznaků akontroly ulékaře (Suchopár)

1.2.2Aplikace léků na kůži

Účinek léků aplikovaných na kůži je místní (např. léčba rány) acelkový (např. tlumení bolesti).

Indikace pro aplikaci dermatologik (léků aplikovaných na kůži)

■Prevence aléčba infekce kůže (např. aplikace antibiotik)

■Zmírnění nebo odstranění svědění

■Ošetření chronické rány (např. bércové vředy)

■Absence ochranného povlaku na kůži

■Léčba kožních onemocnění (např. lupénka)

■Léčba ekzémů

■Tlumení kožní alergické reakce

■Zajištění lokální vazokonstrikce nebo vazodilatace

■Tlumení bolesti při použití transdermální náplasti (např. Fentalis)

■Aplikace hormonální antikoncepce (např. Evra)

■Tlumení zánětu šlach akloubů při použití transdermální náplasti (např. Flector)

Formy léků aplikovaných na kůži

Na kůži se aplikují tekuté léky (např. roztok, tinktura, výtažek, suspenze, emulze, sprej), polotuhé (např. gel, mast, pasta, krém, mazadlo, transdermální náplast) apevné formy (např. zásyp).

Zásady aplikace léků na kůži

■Kaplikaci léků na kůži sestra používá jednorázové rukavice (pokud lék roztírá rukou), nikdy neaplikuje lék bez nich (riziko alergie, vstřebávání léčebných látek).

■Do nádoby sdermatologikem sahá sestra pouze štětičkami alopatkami, které nepřišly do styku skůží nemocného, popř. si bere pomůcky nové.

■Sestra dohlédne na čas inemocného, pokud jsou mu aplikovány léky na kůži působící po doporučenou dobu.

■Při aplikaci léku sprejem azásypem na pokožku obličeje sestra chrání oči nemocného.

■Zajistí likvidaci adekontaminaci pomůcek, obvazového abiologického materiálu.

■Pokud je třeba, nemocnému vymění osobní aložní prádlo.

■Vpřípadě aplikace léku, který nelze zprádla vyprat, sestra na tento fakt nemocného upozorní (předejde tak pozdějším stížnostem onedostatečné informaci apoškození nemocného).

Činnosti sestry

Příprava nemocného

Sestra informuje nemocného odůvodu aprůběhu výkonu azajišťuje klid asoukromí nemocného. Zjišťuje jeho potřeby při zachování soukromí, respektuje jeho stud achrání jej před pozorností jiných nemocných.

Sestra motivuje nemocného kespolupráci při aplikaci léků na kůži ainformuje ho omožných projevech vprůběhu léčby.

Posuzuje stav kůže nemocného před apo aplikaci léků na kůži. Všímá si léčebných účinků inežádoucích projevů. Všechny změny zaznamenává do dokumentace avpřípadě nežádoucích projevů informuje lékaře.

Sestra dbá na pohodlí nemocného avpřípadě potřeby zajistí čisté lůžko aosobní prádlo.

Příprava pomůcek

Pomůcky kpodávání léků na kůži

■Léky, přípravky kaplikaci na kůži podle ordinace lékaře

■Ručníky vdostatečném množství

■Roztok na čištění kůže, teplá voda, olej

■Štětičky, dřevěné lopatky, plastové lžičky, lopatky obalené mulem

■Tampony, čtverce mulu abuničiny

■Nůžky

■Sterilní pomůcky– nástroje (např. lžičky, peány, pinzety) aobvazový materiál (obinadla, čtverce mulu, pruban)

■Jednorázové rukavice vdostatečném množství aochranné pracovní pomůcky (zástěra, rouška atd.)

■Čisté osobní aložní prádlo pro nemocného

■Emitní misky

Postup při aplikaci léků na kůži

Sestra kontroluje ordinaci lékaře vdokumentaci aověří totožnost nemocného. Připraví jej kvýkonu ainformuje odůvodu aprůběhu výkonu. Připraví podle požadavků nemocného místo, kde výkon bude probíhat (chrání soukromí nemocného). Zajistí vhodnou teplotu vmístnosti.

Informuje nemocného oomezeních vprůběhu léčby– např. nežádoucí pobyt na slunci, dietní omezení, kontraindikace vpoužívání jiných přípravků aplikovaných na kůži.

Informuje nemocného opřípadných vedlejších projevech léčby– např. pálení, zčervenání, svědění.

Sestra ukládá nemocného do polohy vhodné kvýkonu apřipravuje danou část těla košetření.

Všímá si změn na kůži, otoku, barvy kůže aprovádí ozjištěných projevech záznam do dokumentace.

Sestra nejdříve šetrně odstraní zbytky předchozí aplikace léků teplou vodou nebo olejem atamponem. Ošetřované místo vysuší jemným přikládáním čtverců (místo nemasíruje ani nestírá).

Na suchou ačistou kůži pak sestra aplikuje léky podle ordinace lékaře.

Aplikace jednotlivých druhů léků

Masti

Ztuby sestra vymáčkne do dlaně (vjednorázových rukavicích) požadované množství masti arovnoměrně ji rozetře na postižené místo. Znádobky (dóza, plechovka) se nabírá mast dřevěnou lopatkou alehce se roztírá na kůži. Košetření malé části kůže stačí mast aplikovaná na sterilní čtverec afixace obinadlem kekůži.

Roztoky, tinktury

Roztoky se aplikují na kůži štětičkou nebo postřikem, pokud jsou vespreji. Zroztoků se připravují obklady sordinovanou látkou. Čtverce napuštěné roztokem se fixují kpostiženému místu obinadlem. Výměna obkladu probíhá podle ordinace lékaře. Roztoky lze také využít kléčebným koupelím– částečným nebo celkovým.

Prášek, zásyp

Aplikuje se přímo na postižené místo apřikrývá se mulovým čtvercem.

Pasty

Slouží kochraně kůže před podrážděním např. sekrety. Pastu sestra nabere zdózy dřevěnou lopatkou aaplikuje vrstvu vokolí rány. Ránu pak zakryje sterilním čtvercem mulu.

Mokvající plochy ošetří pastou aplikovanou na čtverce mulu fixované náplastí nebo obinadlem. Odstraňování zbytků pasty se provádí za pomoci oleje atamponu.

Krém, mazání

Přípravek sestra nanáší přímo na nezraněnou aneporušenou kůži nemocného ztuby nebo dózy alehce jej vtírá dlaněmi nebo konečky prstů.

Tekutý pudr

Lahvička spudrem se musí před aplikací protřepat. Pudr se nanáší štětičkou na postižená místa anechá se zaschnout.

Náplasti

Zajišťuje úklid pomůcek aléků alikvidaci použitého materiálu.

1.2.3Aplikace léků do oka

Formy léků aplikovaných do oka

Indikace pro aplikaci léků (oftalmologik) do oka

■Výplach cizího tělesa

Činnosti sestry

Příprava nemocného

Příprava pomůcek

Pomůcky pro aplikaci léků do oka (obr. 1.5)

Pomůcky pro výplach oka

Postup při aplikaci léků do oka

1.2.4Aplikace léků do ucha

Formy léků aplikovaných do ucha

Indikace pro aplikaci léků do ucha nebo výplach

■Operace

Činnosti sestry

Příprava nemocného

Příprava pomůcek

Pomůcky pro aplikaci léků do ucha

Pomůcky pro výplach ucha

Postup při aplikaci léku do ucha

1.2.5Aplikace léků do nosu

Formy léků aplikovaných do nosu

Indikace pro aplikaci léků do nosu

Činnosti sestry

Příprava nemocného

Příprava pomůcek

Pomůcky kaplikaci kapek nebo masti do nosu

Postup při aplikaci léků do nosu

Zásady aplikace léků do oka, ucha anosu umalých dětí

1.2.6Aplikace léků konečníkem (per rectum)

Formy léků aplikovaných konečníkem

Indikace pro aplikaci léků konečníkem

Činnosti sestry

Příprava nemocného

Příprava pomůcek

Pomůcky kaplikaci čípku

Pomůcky kaplikaci masti

Pomůcky kaplikaci léčebného klyzmatu

Postup při aplikaci léků konečníkem

1.2.7Aplikace léků vaginálně (per vaginam)

Formy léků aplikovaných vaginálně

Indikace pro aplikaci léků vaginálně

Činnosti sestry

Příprava nemocné

Příprava pomůcek

Pomůcky pro aplikaci léků do pochvy

Pomůcky kvýplachu pochvy

Postup při aplikaci léků vaginálně

Postup při výplachu pochvy

1.2.8Aplikace léků do dýchacích cest

Úkoly

Literatura

Table of Contents

Předmluvy

1 Podávání léků (Renata Vytejčková)

1.1 Obecný úvod k aplikaci léčiv

1.1.1 Lékové formy

1.1.2 Způsoby aplikace

1.1.3 Názvosloví léčiv

1.1.4 Hospodaření s léčivy na oddělení

1.1.5 Zásady bezpečného podání léčiva

1.2 Podávání léků mimoinjekčními formami (Vlasta Wirthová)

1.2.1 Podávání léků ústy (per os)

1.2.2 Aplikace léků na kůži

1.2.3 Aplikace léků do oka

1.2.4 Aplikace léků do ucha

1.2.5 Aplikace léků do nosu

1.2.6 Aplikace léků konečníkem (per rectum)

1.2.7 Aplikace léků vaginálně (per vaginam)

1.2.8 Aplikace léků do dýchacích cest