Knihy edice Poradce pro praxi se věnují nejrůznějším tématům z oblastí komunikace, rozvoje osobnosti, budování kariéry a vedení lidí. Edice je určena jak profesionálům z řad odborných pracovníků, například lektorům, koučům, manažerům či personalistům, tak všem ostatním, kteří chtějí zlepšit své komunikační a jiné dovednosti.

Elke Nürnberger

Jak získat vnitřní klid a rovnováhu

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Elke Nürnberger, Gelassenheit lernen
Licensed edition by the Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Federal Republic of Germany, Freiburg, 2011
Lizenzausgabe der Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Bundesrepublik Deutschland, Freiburg, 2011
Přeloženo z německého originálu knihy Elke Nürnberger „Gelassenheit lernen“, vydaného nakladatelstvím Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Německo, Freiburg, 2011
© 2010, Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Freiburg
All Rights Reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 4438. publikaci

Překlad Bc. Natalie Vrajová
Odpovědná redaktorka Mgr. Irena Koušková
Sazba a elektronická verze Antonín Plicka
Počet stran 108
První vydání, Praha 2011

Vytisklo TISK CENTRUM s.r.o., Moravany

Czech edition © Grada Publishing, a.s., 2011
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-3904-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7800-6 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-7816-7 (ve formátu EPUB)

Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

O autorce

Elke Nürnberger

působí již mnoho let jako výkonná ředitelka poradenské firmy nürnberger & partner. Pracuje jako trenérka, mediátorka a kouč pro řadu velkých podniků i vrcholových manažerů. Svými články pravidelně přispívá do odborných časopisů, věnuje se především tématům komunikace, vedení a konfliktů.

Více informací naleznete na webové adrese:

www.nuernbergerpartner.de

Předmluva

Člověk, který dokáže na výpady druhých reagovat s chladnou hlavou, si zaslouží obdiv. Kdo by nestál o to, umět si v emocionálně vypjatých situacích zachovat klid a sebejistotu? Pro někoho je to hračka, jiným se zrychluje tep už při pouhé představě něčeho podobného. Každodenní starosti, napětí, stres, který může vést až k hlučným výbuchům zlosti – je vám to povědomé? Pak držíte v rukách tu správnou knihu.

Nedostatek vnitřního klidu v mnoha případech trvale poškozuje zdraví člověka a má negativní vliv také na jeho úspěšnost v profesním životě. To ale zdaleka není všechno. Jedno čínské přísloví říká: „Nikdy se nehněvej, neboť za jediný den spálíš dřevo, které jsi sbíral celé týdny.“ Pravdou je, že dát do pořádku to, co jsme v návalu zlosti napáchali, nás pak stojí velké množství času a energie. Některé vztahy však mohou utrpět takovou újmu, že je to poznamená navždy.

Klid a rozvahu lze trénovat. V této příručce se dozvíte, jakým způsobem můžete ovlivnit svůj způsob myšlení a komunikace tak, abyste v každodenním životě i v těžkých situacích dokázali zůstat nad věcí. Množství příkladů, přehledných tabulek a praktických rad vám ukáže, co dělat pro to, abyste postupně dosáhli většího vnitřního klidu a stability. Carpe diem…

Elke Nürnberger

1 Proč s klidem dojdete dál

Pokud si dáte předsevzetí, že budete do budoucna klidnější a vyrovnanější, brzy zjistíte, že to není vůbec snadné. Nejde jen tak přehodit výhybku a najednou být v pohodě. Všechno vězí v naší hlavě, neboť způsob, jakým přemýšlíme, ovlivňuje i naše chování.

V této kapitole se dozvíte:

•v čem spočívá umění zachovat klid,

•proč se mu dá naučit,

•co se s námi děje po fyzické a emocionální stránce, když se přestaneme ovládat,

•jaké jsou příčiny vnitřní nerovnováhy,

•co získáte, když dokážete zůstat nad věcí.

1.1 Co je to vnitřní klid?

‖ Příklad

Určitě to také znáte: kolega na vás kvůli neodkladným schůzkám už potřetí přesunul některé své pracovní povinnosti. Zase je to všechno na vás. Taková nespravedlnost vás dokáže rozpálit doběla. Když pak dotyčný druhý den ráno přijde do kanceláře a radostně si pohvizduje, nemáte chuť ho ani pozdravit a děláte, co můžete, abyste s ním nemuseli mluvit.

Nadřízený vás pak neprávem zkritizuje před ostatními za chybu, kterou jste neudělali. Pro dnešek už toho máte opravdu dost. Když večer přijdete domů, dcera vás poprosí, jestli byste jí nepomohli s domácími úkoly. Začnete na ni křičet, že jejím hlavním úkolem by mělo být to, abyste se nemuseli pořád o všechno starat, a že teď konečně potřebujete alespoň trochu klidu. Dcera před vámi stojí se slzami v očích…

Podobné situace zná každý. Když je toho na nás moc, přestáváme se kontrolovat. Rozjitřené emoce zatemní rozum a znemožňují nám rozumně přemýšlet. Pod vlivem pocitů vyvolaných zlostí či zklamáním se chováme nerozvážně a říkáme věci, jichž později litujeme. Vnitřní kontrolka, která nás usměrňuje a připomíná dobré vychování, obecně platné konvence a pravidla, přestává v takových chvílích fungovat. Často pak sklouzneme k neuváženým reakcím či iracionálnímu chování. V tom nejhorším případě nám úplně přeskočí a zpětně sami sebe ani své chování nepoznáváme.

1.1.1 Co znamená být klidný?

Uvedenou situaci i řadu dalších, podobných, lze zvládnout za předpokladu, že nezpanikaříme. Základními pilíři vnitřního klidu jsou následující čtyři body:

1.duševní rovnováha a srovnané myšlení,

2.smíření se s věcmi, jež nelze změnit,

3.umírněný přístup k sobě i svému okolí,

4.adekvátní chování.

Duševní rovnováha a srovnané myšlení

Problémy v rodině, soustavný pracovní nápor, nadměrná zátěž nebo nepříjemní lidé v našem okolí – to všechno jsou faktory, které narušují naši vnitřní rovnováhu. Jakmile pocítíme strach, zlost nebo stres, ztrácíme pevnou půdu pod nohama. Vyrovnaní lidé dokážou i v takových chvílích realisticky vyhodnotit situaci a zachovat si potřebný odstup.

Vnitřní klid nám pomáhá utřídit si v hlavě myšlenky. Neznamená to jen nepřítomnost stresu – jedná se o stav, kdy si připadáme sebevědomí a odvážní. To nám dodává důvěru a jistotu, že dokážeme zvládnout i svízelné situace. Duševní vyrovnanost nám také nedovoluje příliš podléhat emocím. Je to schopnost přemýšlet, jednat a komunikovat s rozvahou.

Smiřte se s věcmi, které nezměníte

Vnitřní vyrovnanosti dosáhneme nejsnáze tím, že dokážeme přijmout druhé takové, jací jsou. Že se smíříme s tím, že určité věci se zkrátka dějí, i když s nimi nesouhlasíme. Občas také nezaškodí, nechat všechno jen tak plynout.

! Love it, change it or leave it: snažte se dělat všechno s radostí. Možná, že byste k některým věcem mohli začít přistupovat jinak – tak, aby vám šly snáze nebo lépe od ruky. A co třeba některé aktivity zcela vypustit, abyste si trochu odpočinuli?

Umírněný přístup k sobě i svému okolí

Člověk, který je klidný, bývá vyrovnaný a podle toho také jedná. Na své okolí pak má vyvažující a harmonizující vliv. Vnitřní klid znamená bezproblémové zvládnutí jakékoli situace. Umožňuje nám citlivě přistupovat k sobě i k ostatním lidem. Klidný člověk je pánem situace a vždy dokáže najít řešení.

Adekvátní chování

Zaznamenáme-li u sebe včas varovné signály, můžeme učinit potřebná protiopatření a jednat prozíravěji. „Spínací centrála“ neboli mozek totiž o našem dalším počínání rozhoduje na základě toho, jak danou situaci vnímáme. Pokud tedy změníme svůj postoj, můžeme výbuchu zlosti a s ním spojené nepřiměřené reakci zabránit. Je jasné, že lidé většinou svých výstupů a necitlivých komentářů zpětně litují.

1.1.2 Rozhodující je schopnost jednat

O tom, zda se umíme ovládnout či nikoli, rozhoduje přesvědčení, zda jsme schopni řešit problémy či nikoli. Cítíme-li, že se dokážeme k povinnostem a překážkám postavit čelem a zvládnout je, nemáme důvod se zneklidňovat.

Pokud však máme pocit, že je toho na nás příliš, připadáme si bezmocní – to znamená, že nemáme sílu jakkoli zasáhnout. Nenacházíme žádný prostor pro vlastní iniciativu a cítíme se bezradní. V takových situacích se s oblibou uchylujeme k zastaralým postupům – k boji či útěku.

Ačkoli se obě tyto strategie v raných dějinách lidstva osvědčily, v dnešní době je rozhodně nelze považovat za nejelegantnější způsoby řešení problémů. Chceme-li tedy umět zachovat klid, musíme nejprve správně odhadnout svou schopnost čelit těžkostem, zachovat si ji a dále rozvíjet. Na základě toho vzniká pozitivní spirála – čím více možností si připouštíme, tím jsme rozvážnější a čím klidněji k věcem přistupujeme, tím se zvětšuje náš prostor k jednání.

1.1.3 Klidu se lze naučit

Míra vnitřního klidu se u každého z nás liší. Někteří lidé jsou mírného založení a nejsou tak vznětliví. Mají klidnou povahu, nižší nároky a spokojí se s tím, co je, což někdy může hraničit až s pasivitou a lhostejností.

Angažovaní lidé jsou méně vyrovnaní

Pravým opakem jsou aktivní, ambiciózní, spolehliví a angažovaní lidé. Často bývají vysoce emocionální, citliví, se sklony k perfekcionismu. Bohužel také bývají labilnější. Hůře zvládají krizové situace a lehce se nechají vyvést z míry.

Jednání lidí různých povahových typů se od sebe liší. Svou roli při tom pochopitelně hraje i dědičnost a výchova, nicméně každý člověk, bez ohledu na strukturu jeho osobnosti, dokáže zůstat klidný. Tuto schopnost totiž lze natrénovat. Ve vyrovnanosti a trpělivosti se můžeme cvičit – každý svým vlastním stylem a tempem.

Cesta drobných úspěchů

Umět za všech okolností zachovat chladnou hlavu není jednoduché a hlavně se to nelze naučit za jeden den. Vyžaduje to pevnou vůli, disciplínu a notnou dávku vytrvalosti. Je však třeba si uvědomit, že i když se hned nevyrovnáte Dalajlámovi, jakékoli, byť sebemenší zlepšení lze považovat za velký pokrok.

Na této cestě je důležité být shovívavý především sám k sobě. Pokud se občas znovu octnete ve starých kolejích, nic se neděje. Může se to stát i navzdory tomu, že zrovna čtete knihu o vnitřní rovnováze a slíbili jste si, že od zítřka už bude všechno jinak. Nemůžete očekávat, že během několika dnů změníte styl chování, který jste celých 20 let intenzivně pilovali. Nikam nepospíchejte a nevyčítejte si případné chyby. Jste na správné cestě.

1.2 Příčiny chybějící rovnováhy

Kde je ten bod, kdy už se nejsme schopni ovládnout? Na tuto otázku nejspíš existuje tolik odpovědí, kolik je na světě lidí. Jisté je, že velmi podstatnou roli zde hraje řada vyhrocených emocí. Jejich projevy mohou být velmi různorodé.

1.2.1 Co se s námi děje, když ztratíme nervy

Nedostatek duševního klidu nelze vystihnout jedním slovem. Jde o zcela individuální směsici reakcí, která je dána charakterovými vlastnostmi každého člověka. Někdo řve, jiný zase kňourá a brečí. Konkrétněji snad lze říct jedině to, že v takových situacích místo klidu a rozvahy nastupuje stresem vyvolaný obranný mechanismus.

Většina lidí není schopna popsat, co přesně se v danou chvíli děje. Pociťujeme jen změť emocí, v hlavě nám chaoticky víří myšlenky, pocity jsou rozbouřené. Dochází také k tělesným reakcím jako k pocení, svalovému napětí, třesu atd. Mezi typické emoce, které pociťujeme, patří: zlost, napětí, strach, zoufalství, frustrace, nejistota, zmatení, ztráta sebekontroly, vztek či bezmoc.

Mozek danou situaci vyhodnotí jako stav ohrožení a najede na pohotovostní režim. Automaticky se tím spouští reakce srovnatelné s chováním neandrtálce, který se ocitl tváří v tvář nepříteli. Tělo nerozlišuje, čím byl stres vyvolán. Stres je stres. Proto se instinktivně chováme v podstatě stejně jako naši předkové – buď bojujeme, nebo se dáme na útěk. Jsme-li však extrémně rozrušení a vře to v nás jako v parním kotli, nejsme schopni racionálně uvažovat. Člověk, který se přestal ovládat, je navíc zcela imunní vůči jakýmkoli argumentům, dobře míněným radám i nabádání. V takové chvíli je proto třeba včas přibrzdit a zmírnit napětí.

1.2.2 Co nás vytáčí?

Ztrátu sebekontroly většinou neprávem přičítáme nějaké momentální události. Ve skutečnosti se jedná o výsledek dlouhodobého procesu, v jehož průběhu se v nás napětí pozvolna hromadí a stupňuje. Častokrát pak už stačí jen ona pověstná poslední kapka a pohár trpělivosti přeteče.

Skutečnost, že se v nás nakumulovalo tolik napětí, souvisí s naším základním myšlenkovým postojem. Ten určuje, jakým způsobem k dění kolem nás přistupujeme. Negativní vyhodnocení situace v nás vyvolává pocity hněvu či strachu. V důsledku nahromaděného tlaku nakonec dochází k výbušné reakci.

Každý člověk snáší stres jinak. Existuje však několik faktorů, které lze obecně považovat za spouštěče vnitřního pnutí. Patří sem především jednání, jež vnímáme jako překročení jistých mezí, například:

•zásahy do soukromí,

•porušení společenských norem,

•osobní útoky.

1.2.3 Reakce místo akce

Obrázek 1 Reaktivní chování: Podnět spouští naši reakci

Ve spirále stresu

Stále totéž

‖ Příklad

‖ Příklad

1.2.4 Pozice oběti

Narušují náš klid ostatní?

‖ Příklad

Opravdu za to mohou ostatní?

1.2.5 Typické vzorce chování

Varianta 1: ofenziva – důrazná obrana

Varianta 2: defenziva – tiché utrpení

1.2.6 Snaha omluvit své chování

•danou situaci a

•repertoár svého chování.

1.2.7 Řešení: proaktivní přístup místo reaktivního

1.3 Co vám přináší vnitřní rovnováha

Pevné zdraví

•Lezlo mi to na nervy.

•Mám toho plné zuby.

•Nemám na to žaludek.

•Vzal jsem si to opravdu k srdci.

•Mám problémů až nad hlavu.

Méně stresu a strachu

Lepší rozhodnutí

Konstruktivní a kreativní

Vyšší produktivita

Vyrovnanost

Více sebevědomí

Více důvěry a uznání od okolí

•Vnitřní klid je klidná mysl a duševní rovnováha. Umožňuje nám přistupovat k lidem a situacím umírněně a citlivě.

•Nejde o vrozené nastavení – lze je trénovat bez ohledu na to, jaký jsme typ osobnosti.

•Příčinou chybějící vnitřní rovnováhy mohou být útoky na osobní integritu jedince či nerespektování stanovených hranic. Velmi často jsme však na vině sami, neboť dovolujeme ostatním lidem a okolnostem, aby určovali naše jednání a myšlení.

•Když se přestaneme ovládat, reagujeme podle stereotypních vzorců chování a nejsme schopni sebereflexe. Uvažujeme jen jedním směrem.

•Nejtypičtější obrannou reakcí je ofenzivní výbuch nebo defenzivní ústup.

•Lidé s klidnou povahou mají zdravější životní styl, jsou kreativnější, výkonnější a dovedou se lépe rozhodovat. Jsou smířeni sami se sebou i svým okolím.