Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Roman Ptáček, Pavel Pour

BIM projektování v ArchiCADu

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 4832.. publikaci

Odpovědná redaktorka Zuzana Malečková
Sazba Tomáš Brejcha
Počet stran 328
Vydání 1., 2012

Vytiskla Tiskárna V Ráji, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2012
© Ptáček a Pour
Cover Photo © SHELL, ARTechnicarchitects, www.artechnic.jp
Foto © Nacasa&Partners Inc.
Ochranné známky: ArchiCAD® je registrovaná ochranná známka GRAPHISOFT SE.
Všechny ostatní ochranné známky jsou ve vlastnictví příslušných majitelů.

ISBN 978-80-247-4165-9

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Štěpán Böhm

ISBN 978-80-247-7547-0 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-7548-7 (ve formátu EPUB)

O autorech

Ing. Roman Ptáček

Absolvent oboru Strojírenská technologie na Fakultě strojní VŠSE v Plzni.

Tři roky pracoval v oblasti školitele a dodavatele specializovaného stavebního CAD systému DataCAD. Třináct let pracuje jako vedoucí kanceláře výhradního distributora ArchiCADu v České republice na pozici školitele, konzultanta a dodavatele.

Pět let se věnuje výuce předmětu CAD na Střední průmyslové škole stavební arch. Jana Letzela v Náchodě.

Je spoluautorem skript ArchiCAD – krok za krokem, I. díl – Studie (září 2008) a skript ArchiCAD – krok za krokem, II. díl – Dokumentace (duben 2009). Je spoluautorem výukového systému CEGRY „TransitionClub“.

Ing. Pavel Pour

Absolvent oboru Pozemní stavby na Fakultě stavební VUT v Brně, kde dále absolvoval doplňující pedagogické studium na Ústavu společenských věd.

Osm let se věnuje výuce odborných předmětů se zaměřením na ICT, CAD systémy a vizualizační nástroje. V současné době působí na Střední průmyslové škole stavební v Hradci Králové na pozici zástupce ředitelky.

Od roku 2007 řídí vlastní společnost projectX.cz s.r.o., zaměřenou na grafický design a webdesign.

Je spoluautorem skript ArchiCAD – krok za krokem, I. díl – Studie (září 2008) a skript ArchiCAD – krok za krokem, II. díl – Dokumentace (duben 2009).

Poděkování

Děkujeme touto cestou za odbornou spolupráci Ing. arch. et arch. Podliskovi, Ing. Jirátovi a Ing. Lejskovi.

Za praktické testování učebnice děkujeme Martinu Hloucalovi.

Představení BIM

Cílem tohoto článku je představit odborné veřejnosti úvod do problematiky tzv. Informačního modelu budovy (BIM). Předně je potřeba si uvědomit, že problematika BIM se týká všech účastníků návrhového a stavebního procesu. Její komplexita si vyžaduje změny v zaběhnutém systému práce v dlouhodobém horizontu. I proto v květnu 2011 vznikla Odborná rada pro BIM (první organizace svého druhu v ČR), která se chce dlouhodobě a systematicky věnovat prosazování Informačního modelu budovy do odborné praxe na úrovni všech účastníků stavebního procesu v rámci celého životního cyklu budovy.

Počátky současné teorie Informačního modelu budovy (BIM) sahají až do sedmdesátých let minulého století. Dnes může být BIM vnímán, i díky reklamním kampaním softwarových firem, pouze jako software. Avšak BIM je potřeba vnímat nikoliv pouze jako software, nýbrž jako integrovaný proces. Na druhou stranu uplatnění myšlenky principu informačního modelu budovy ve stavební praxi by nikdy nezaznamenalo takový progres, nebýt inovací v oblasti informačních technologií, tedy software a hardware nevyjímaje.

Definice BIM

Informační model budovy (BIM) si lze představit jako informační databázi, která v sobě může zahrnovat veškerá data od návrhu, výstavby, správy budovy či rekonstrukce až po její demolici, tedy veškeré informace využitelné během celého životního cyklu budovy. Důležité je též zmínit skutečnost, že do této informační databáze přispívají, každý svým dílem, všichni účastníci stavebního procesu. Pokud by jeden z článků stavebního procesu odmítl sdílet jím vytvořené informace, metoda BIM, jež je postavena právě na spolupráci, nebude fungovat!

Mnohdy bývá mylně (i v odborných kruzích) za informační model budovy považován samotný 3D model budovy. Zde je potřeba si uvědomit, a jak již bylo naznačeno, že BIM je ve své podstatě databáze informací o budově a 3D model je pouze jedním z mnoha možných způsobů interpretace těchto informací.

3D model je bezpochyby užitečná interpretace BIM pro projektanta, neboť jeho úkolem je navrhnout stavbu tak, aby její prostorové návaznosti byly dle představ investora, splňovaly normové požadavky a byly ve skutečnosti proveditelné. Avšak další účastníky stavebního procesu mohou zajímat z jejich pohledu jinak interpretované informace. Zatímco projektanta spíše zajímá 3D model (a z něj interpretované půdorysy, řezy, pohledy…), rozpočtář si data z informačního modelu budovy raději načte do tabulkového procesoru, investora pak jistě kromě architektonického vyznění objektu bude zajímat také podlahová plocha či celkové náklady na realizaci stavby, harmonogram výstavby, čerpání prostředků během výstavby apod.

BIM jako proces

Při uvažování o přechodu na BIM je tedy zásadní si uvědomit, že se nejedná pouze o nainstalování nového SW řešení, ale o zásadnější změnu v systému práce. U nasazení BIM software jde o určitou změnu v myšlení, v pracovních postupech a návycích, jež v podstatě vedou k nové metodice práce. Tento mentální přechod je často přirovnáván k přechodu od rýsovacích prken k projektování prostřednictvím počítačů (CAD).

BIM nástroje

BIM princip se postupně prosazuje hlavně proto, že dnešní SW nástroje již dokáží efektivně interpretovat data z informačního modelu budovy. S tím souvisí také možnost vzájemné komunikace pomocí otevřeného souborového formátu IFC (The Industry Foundation Classes), který je vyvíjen mezinárodní organizací buildingSMART. IFC je otevřený, na vývojářích programů nezávislý souborový formát, který s sebou nenese pouze informace o prostorových vazbách (3D model), ale též dovoluje ke každému stavebnímu prvku přiřadit další potřebné informace, jako například typ výrobku, jeho výrobce či cenu, případně další užitečné informace. Před nedávnem buildingSMART zveřejnila seznam SW řešení, která jsou kompatibilní s IFC. Na seznamu více než 130 programů naleznete BIM řešení pro všechny možné účely a profese. Své BIM řešení zde naleznou jak architekti, stavební inženýři, projektanti profesí nebo statici, tak i stavební firmy, investoři, developeři či správci budov. Díky otevřenému IFC je zajištěna obousměrná komunikace mezi spolupracujícími uživateli různých SW řešení. Že se nejedná jen o krátkodobý pokus o nalezení společného formátu souborů dokazuje i aktivita ISO. Formát IFC je standardizovaný a dokumentovaný a je součástí ISO norem.

BIM spolupráce

Pro naplnění principu práce metodou BIM existují v současnosti efektivní softwarové nástroje. Avšak, jak bylo zdůrazněno v úvodu článku, BIM je především o vůli spolupracovat. O spolupráci všech účastníků stavebního procesu, o sdílení dat a informací v rámci konkrétního projektu. Nastavení této spolupráce nebude jednoduché, stejně tak nebude jednoduché přijmutí nové metody BIM do zavedeného systému práce fungující projekční kanceláře. Jak však ukazují příklady z Finska, Švédska, Norska, Dánska, Holandska či Velké Británie, jde to, a to nejen v Evropě! Tím spíše, že v těchto zemích je BIM prosazován současně také na legislativní úrovni, a jeho používání je mnohdy již součástí zákona o zadávání veřejných zakázek, což nepochybně vede k jejich větší transparentnosti, po které se ostatně stále častěji volá i v našich zeměpisných šířkách.

Více otázek než odpovědí

Jaký bude vývoj zavádění BIM v podmínkách ČR? Kdy se BIM prosadí v architektonické a projekční praxi? Kdy a jak se BIM projeví na legislativní úrovni? Jak BIM vyučovat? Jak BIM efektivně zavést do praxe? Jaké konkrétní výhody to jednotlivým účastníkům návrhového a realizačního procesu přinese? Jak ovlivní BIM smluvní vztahy a autorská práva? Závěrem jen několik z mnoha otázek, které v souvislosti s přemýšlením o problematice BIM vyvstanou na mysli nejednomu z čtenářů tohoto textu. Na tyto i další otázky by právě činnost Odborné rady pro BIM měla postupně začít odpovídat, bez vzájemné spolupráce to však nebude možné. Stejně jako celý BIM, bude související problematika „okolo“ BIMu především o spolupráci.

Ing. arch. Petr Vaněk

předseda rady sdružení

Odborná rada pro BIM

1.Práce s učebnicí

Aktuálně nejmodernější forma projektování pomocí technologie BIM nahrazuje dosud běžně používaný systém práce ve 2D CAD aplikacích. 2D aplikace zobrazují navrhovanou budovu pouze jako souhrn výkresů, bez přímé vzájemné návaznosti. Naopak systém BIM umožňuje uživateli věnovat se detailně architektonickému návrhu vlastní budovy a svou technologií nabízí uživateli výkresy automaticky generované přímo z modelu. Tato učebnice vychází z dlouholetých zkušeností autorů s aplikací ArchiCAD, jejíž technologie pracuje na úrovni BIM již přes 25 let a neustále se zdokonaluje. Čtenář se zde s technologií BIM seznámí a naučí se s ní pracovat.

Učebnice popisuje tvorbu jednoduchého objektu rodinného domu s garáží, pomocí technologie BIM. Volně nahrazuje skripta ArchiCAD – krok za krokem, I. a II. díl z roku 2008 a 2009, která byla napsána pro ArchiCAD 12. Vychází z běžné projekční praxe od běžných postupů a prvků až k pokročilým detailům včetně externích prvků konkrétních výrobců. Vše popisované je využitelné jak v praxi, tak při výuce na středních i vysokých školách se zaměřením na pozemní stavitelství, architekturu a design.

Touto učebnicí získáváte jedinečného průvodce softwarem ArchiCAD, který formou „krok za krokem” popisuje, jak vytvořit 3D model konkrétního objektu, přičemž cílem není vytvořit kompletní projekt rodinného domu, ale seznámit a naučit čtenáře využívat moderní metody BIM projektování s návazností na standardní 2D dokumentaci. Autoři ukáží, že „3D” není jen obrázek, jak tomu bylo v minulosti a jak si bohužel mnozí dosud myslí. Ono „3D” bude v učebnici základním zdrojem především pro rychlou tvorbu standardní „2D” projektové dokumentace.

Pro zjednodušení práce (především úplným začátečníkům) využíváme při ukázkách uživatelskou šablonu, upravenou pro účely této učebnice. Šablona, ale i další prvky externích výrobců použité v učebnici jsou ke stažení na adrese www.grada.cz nebo www.bim-projektovani.cz.

Všechny popisy a obrázky v této učebnici odpovídají verzi ArchiCAD 15 na platformě WINDOWS. Principy však budou aplikovatelné i na další verze ArchiCADu a můžeme tak říci, že je učebnice nadčasová.

2.Obecné kapitoly, základní pravidla práce

2.1ArchiCAD– licenční rozdělení

Jak můžete ArchiCAD získat, jaké existují jeho verze ajaká je jejich kompatibilita? ArchiCAD má technologicky pouze dvě verze, nicméně rozdílů je mezi nimi více, hlavně vlicenčních podmínkách pro jejich využití.

1.ArchiCAD je SW, který je „vlajkovou lodí” Graphisoftu, ana poli grafických SW je technologickou jedničkou. Je možné ho využívat jak na operačních systémech WINDOWS, tak iApple Macintosh. Podrobné informace oaktuálních systémových požadavcích (OS iHW) dané verze najdete na www.cegra.cz.

2.ArchiCAD STAR(T) Edition je „malým” ArchiCADem, který je postaven na identickém jádru jako „velký“ ArchiCAD, ale byl zbaven některých funkcí. Jejich přehled najdete na WEBu Graphisoftu nebo CEGRY.

Cenové podmínky získání „malého“ i„velkého“ ArchiCADu najdete na www.cegra.cz, kde také dohledáte oArchiCADu další informace.

ArchiCAD

Je určen pro plné komerční využití ve velkých ateliérech isamostatných kancelářích. Je kompatibilní sArchiCADem SE. Tato verze je chráněna licenčním HW klíčem. Plně využívá nejnovější poznatky BIM projektování, které Graphisoft vyvíjí pod názvem Virtual Building už více než 25 let. Vtomto směru je ArchiCAD „nejstarší“ anejpropracovanější BIM software.

ArchiCAD STAR(T) Edition

Je určen pro plné komerční využití spíše ve stavebních firmách nebo menších kancelářích, unichž projektování není hlavní činností. Tuto licenci lze také využít pro dlouhodobější testování ArchiCADu pro následný přechod k„velkému” ArchiCADu.

Pracuje samozřejmě stejně jako „velký“ ArchiCAD plně ve 3D, pouze neumožňuje uživateli využívat 100% všech jeho možností aautomatických funkcí. Tato verze je chráněna licenčním HW klíčem.

Kompatibilita s„velkým“ ArchiCADem je „jednosměrná”– soubory zvelkého ArchiCADu nelze ve STAR(T) Edition otevřít, avšak soubory ze STAR(T) Edition lze bez komplikací otevřít ve „velkém“ ArchiCADu.

ArchiCAD TRIAL

Je určen pro bezplatné vyzkoušení atestování možností SW zřad komerčních subjektů. Lze stáhnout bezplatně zWEBu https://myarchicad.com/ vsekci Professional, jeho platnost pro testování je 30 dnů.

Umožňuje uživateli vyzkoušet veškeré funkce apostupy jako vArchiCADu, pouze tisk je opatřen ochranným „trialovým” znakem. Vpřípadě přechodu na ArchiCAD lze všechny uložené soubory převést aochranný znak utisku zmizí. Tato verze je chráněna licenčním kódem.

Obrázek 2.1: TRIAL verze ke stažení

ArchiCAD DEMO

Je určen pro vyzkoušení atestování možností SW zřad komerčních subjektů.

Umožňuje uživateli vyzkoušet práci jako vArchiCADu, pouze některé funkce apostupy jsou zablokovány (ukládání, kopírování apod.). Pro praktické zkoušení je verze TRIAL tudíž vhodnější.

ArchiCAD EDU

Je určen pro studenty avyučující pedagogy. Lze jej stáhnout bezplatně zWEBu https://myarchicad.com/ vsekci Student nebo Teacher, jeho platnost je 365 dnů alze ji prodloužit. Na základě licenčních podmínek jej NELZE využít ke komerčním účelům aporušením těchto podmínek se uživatel vystavuje postihu atrestnímu stíhání, stejně tak jako případný ateliér, který takovou práci použije.

Technicky je stejný jako komerční ArchiCAD, pouze tisk je opatřen ochranným „EDU” znakem. Uložené soubory nelze otevřít vkomerčním ArchiCADu, ten se totiž automaticky přepne do studentského EDU módu sochranným znakem. Tato verze je chráněna licenčním kódem.

Obrázek 2.2: EDU verze ke stažení

ArchiCAD UNI

Jedná se omultilicenci určenou pro školy. Lze ji stáhnout bezplatně zWEBu https://myarchicad.com/ vsekci School, její platnost je 2 roky alze ji prodloužit. Na základě licenčních podmínek jej NELZE využít ke komerčním účelům aporušením těchto podmínek se uživatel vystavuje postihu atrestnímu stíhání, stejně tak jako případný ateliér, který takovou práci použije.

Technicky je stejný jako ArchiCAD EDU aje sním plně kompatibilní, tisk je taktéž opatřen ochranným „EDU” znakem. Tato verze je chráněna licenčním kódem.

Obrázek 2.3: UNI verze ke stažení

ArchiCADem využívaná technologie (uvšech výše zmíněných verzí avariant)

Původní termín Virtual-Building– VB, který je patentován Graphisoftem již přes 20 let, je pomalu nahrazován termínem BIM– Building-Information-Modeling. Oba termíny tak definují stejnou technologii– jedná se oinformační virtuální model objektu, ze kterého se díky této technologii získávají veškeré potřebné podklady (výkresy, výkazy atd.) aprováděné změny vmodelu jsou ihned automaticky komplexně aktualizovány (přenášeny) ve všech dalších souvisejících podkladech. Půdorys tak rozhodně není proklamované „2D”, ale reálný průmět 3D modelu do roviny XY, stejně tak jako řezy či pohledy.

Díky technologii GDL, kterou ArchiCAD disponuje askoro 30 let ji zdokonaluje, umožňuje zobrazovat 3D prvek vrůzných průmětech podle technických zvyklostí ane jako prostý 3D průmět tělesa. Například krokev se vpůdorysu nezobrazí jako obdélník, ale pouze osou dle platných norem. Virtuální 3D model objektu tak neslouží jen kprezentaci budovy aobrázků, jak se mnozí projektanti mylně domnívají, ale naopak pro rychlejší apřesnější získávání „klasické“ 2D dokumentace.

2.2Ukládání atypy souborů

Soubor, projekt, výkres, paré…

Jeden soubor PLN vArchiCADu obsahuje kompletní projekt včetně všech výkresů icelých paré, výkazů výměr ivlastního 3D modelu. Může obsahovat zároveň idokumentaci všech potřebných stupňů acelou problematiku řeší uživatelsky jednoduše správným zobrazováním modelu ajeho potřebných komponent. Přesto ale doporučujeme logicky po každém odevzdání dokumentace daného stupně celý soubor/projekt uživatelsky zazálohovat.

Ukládání

Vytvářené soubory ArchiCADu neukládejte do instalačního adresáře ArchiCADu. Umístěte je nejlépe do samostatné složky „Projekty” apodsložky se jménem daného projektu.

Knihovnám (formát souboru GSM), které získáte od dodavatelů stavebních komponent, stáhnete zinternetu či sami vytvoříte, vyhraďte také samostatnou složku, kterou budete logicky členit do složek podle charakteru knihoven.

Význam souborů PLN, BPN aPLA

Nativní formát ArchiCADu PLN, označovaný též jako sólový projekt, obsahuje veškerou technickou dokumentaci projektu– vlastní model objektu, výkresy půdorysů, řezů, pohledů, detaily, tabulky avýpisy prvků (výkazy výměr), podklady ve formátu DWG (přijaté iexportované), případné perspektivy avizualizace adalší. Součástí tohoto souboru jsou ivšechny atypické prvky vtomto souboru/projektu vytvořené auložené do „vnořených knihoven”.

Neobsahuje však přímo žádné knihovní objekty, které projektant vprojektu načítá (ani nativní ani externí), pouze informaci ojejich přesné poloze vprojektu a „cestě” vpočítači, kde jsou tyto knihovny umístěny. Smažeme-li tedy omylem nějakou knihovnu zpočítače, neobjeví se logicky tyto prvky ani vprojektu aArchiCAD na tuto skutečnost upozorní. Po nakopírování dané knihovny na disk ArchiCAD okamžitě všechny prvky korektně zobrazí na původních místech včetně jejich přesného kompletního nastavení.

Poslední verze uloženého souboru ArchiCADu má formát PLN, předchozí uložená data mají formát BPN (automatický záložní soubor).

Archivní soubor ArchiCADu má formát PLA aobsahuje stejná data, jako soubor PLN plus přímo všechny vprojektu použité knihovní objekty, neobsahuje však žádné objekty navíc (pokud tuto volbu při ukládání přímo nezvolíme). Tento formát doporučujeme použít opravdu pouze pro archivaci.

Nativní, externí avlastní (atypické) knihovny

a)Kompletní parametrické knihovny objektů získáte po instalaci ArchiCADu.

b)Externí knihovny objektů lze získat od různých dodavatelů stavebních komponent– vždy si vybírejte takovou knihovnu, která je nejbližší vámi používané verzi ArchiCADu. Knihovna pro jinou verzi by nemusela fungovat zcela korektně. Za problémy (špatné zobrazovaní, neúplné parametry, chyby jako takové) vtakto naimportované knihovně většinou nemůže ArchiCAD, ale dodavatel, respektive autor.

c)Za vlastní atypické objekty lze považovat například schodiště, okno ve štítu, designový nábytek, vlastní styl dveřních výplní apod. Zkrátka knihovny, které vytváříme jen pro konkrétní projekt vdaném souboru/projektu. Tyto prvky jsou přímo součástí souboru PLN.

Podrobně se tvorbou vlastních atypických knihovních objektů autoři zabývají vkapitole 8.1.2.

2.3ArchiCAD– prostředí

2.3.1Vlastní profil, pracovní prostředí

Každý uživatel pracuje jiným způsobem. Někdo raději využívá klávesové zkratky (hot-key), jiný spíše pravé tlačítko myši. Jeden je zvyklý mít nástroje aikonky nahoře pod sebou, druhý preferuje umístění po levé straně obrazovky.

Prostředí, vjakém uživatel pracuje, si většinou postupem času každý upraví podle sebe. Toto prostředí lze následně uložit ana jiné počítače exportovat, nebo již vytvořené prostředí zjiného počítače do počítače importovat.

Nastavení vlastního prostředí či import již hotového provedeme vmenu Volby → Pracovní prostředí → Pracovní prostředí. Nastavit pracovní prostředí lze také při spuštění ArchiCADu vúvodním dialogu.

Podrobně se tvorbou vlastního prostředí autoři zabývají vPublikaci Rady pro pokročilé.

2.3.2Popis obrazovky ArchiCADu

Rozmístění avelikost paletek vokně ArchiCADu, uspořádání Nástrojů vnástrojové liště, pořadí informací vInfopaletce, roletové menu včetně jeho obsahu– to vše si uživatel může přizpůsobit svým vlastním potřebám astylu práce, stejně jako již popisovanou šablonu.

Vše je uloženo vadresáři nainstalovaného ArchiCADu 15/Výchozí hodnoty/ArchiCAD amá příponu souboru TPL.

Obrázek č.2.4: Popis základního prostředí ArchiCADu

2.3.3Význam základních paletek

Nástrojová paletka/lišta (NL)

Určuje adefinuje jednotlivé prvky, které uživatel využívá pro návrh budovy či popis její konstrukce. Obsahuje nástroje pro výběr aoznačení, 3D nástroje, 2D nástroje askupinu doplňujících nástrojů „Více”. Formu zobrazování NL změníme snadno klepnutím na černé trojúhelníky ukaždé skupiny– danou skupinu Nástrojů tím buď zobrazíme nebo schováme. Druhou možností je zobrazit NL ve dvou sloupcích podle obrázku– postačí umístit kurzor na její pravou hranu tak, aby změnil svůj tvar na dvojitou šipku, stisknout (adržet) levé tlačítko myši aposunout myš směrem doprava. Po dokončení roztažení NL pouze uvolníme stisknuté tlačítko.

Umístění ipořadí jednotlivých Nástrojů vNL je také možné uživatelsky měnit.

Infopaletka

Ukazuje základní anejvíce využívané informace ozvoleném prvku (podle nástroje), umožňuje uživateli eventuálně ivelmi rychlou změnu jeho parametrů bez nutnosti otevírat celé nastavení prvku. Uživatel zde může měnit nejen vlastní parametry, ale iformu vkládání daného prvku do projektu. Tato paletka je velice důležitá adoporučujeme ji využívat vco nejširší míře.

Infopaletka se přizpůsobuje zvolenému Nástroji, takže její zobrazení je pokaždé jiné. Na obrázku je vidět několik příkladů Infopaletky pro různé nástroje. Velikost paletky je dána rozlišením obrazovky abývá většinou delší než rozlišení, nicméně posun mezi dialogy je jednoduchý. Postačí na Infopaletku umístit kurzor (neklepáme) aotáčet kolečkem na myši. Zobrazují se další možnosti nastavení daného prvku. Druhou možností je zobrazit Infopaletku ve dvou řádcích– postačí umístit kurzor na její spodní hranu tak, aby změnil svůj tvar na dvojitou šipku, držet stisknuté levé tlačítko myši aposunout myš směrem dolů.

Toto nastavení je součástí Pracovního prostředí, zároveň je zde možnost upravit izobrazení dialogů Infopaletky pro každý nástroj samostatně. Nejpraktičtější je samozřejmě takové nastavení, aby uživatelem nejvíce používané nástroje byli vpořadí na začátku Infopaletky.

Obrázek č.2.5: Nástrojová paletka

Obrázek č.2.6: Ukázky Infopaletek různých Nástrojů

Navigátor

Jakýsi „průzkumník” navrhovanou budovou, umožňuje uživateli pohyb mezi podlažími, řezy či výkresy, definovat tabulky svýkazy výměr apod. Přestože tato paletka zabírá poměrně velkou část pracovní plochy monitoru, tak bez ní se uživatel jednoduše neobejde, tedy pokud chce pracovat produktivně.

Vrámci našich prvních „krůčků“ sArchiCADem nám plně postačí záložka Mapa projektu. Zde najdeme přednastavené půdorysy, pohledy, 3D náhledová pracovní okna itabulky svýkazy výměr. Mezi jednotlivými průměty se pohybujeme pouhým poklepáním na daném průmětu aArchiCAD daný průmět ihned zobrazí.

Podrobnější popis Navigátoru je vkapitole 3.8.1.

Obrázek č.2.7: Navigátor

Oblíbená nastavení

Paletka spřednastavenými prvky, které výrazně usnadňují uživateli práci. Každé zadání nového prvku by mělo začít právě ztéto paletky nebo její identické varianty vNastavení daného prvku (poklepat na nástroji).

Podobně jako Infopaletka se mění izobrazení vpaletce Oblíbeného nastavení podle vybraného nástroje azobrazují se vní prvky právě daného nástroje. Celá tato učebnice je zvelké části závislá právě na využívání přednastavených prvků vtéto paletce, které práci uživateli podstatně zjednoduší. Přednastavené prvky by tak měla mít pro zjednodušení práce každá projekční kancelář či ateliér.

Obrázek č.2.8: Oblíbená nastavení

2.3.4Načtení vlastního prostředí– profilu

Prostředí ArchiCADu pro účely této učebnice, resp. zde prezentovaného stylu práce, autoři drobně upravili azákladní rozdíly je možné vidět na obou obrázcích. Nejprve si ale musíme stáhnout data kučebnici zWEBu www.grada.cz nebo www.bim-projektovani.cz.

Adresář zkopírujeme někam na svůj disk. Následně spustíme ArchiCAD anové prostředí/profil je možné po jeho spuštění načíst/naimportovat vmenu Volby → Pracovní prostředí → Pracovní prostředí. Nejprve vdialogu vlevo vybereme až nahoře celkové nastavení prostředí, abychom nemuseli načítat jednotlivé podsekce postupně samostatně.

Obrázek 2.9: Prostředí ArchiCADu

Poté zvolíme vpravo Importovat avdialogu označíme adresář, kam jsme prostředí nakopírovali. Jakmile adresář vybereme, profil (nebo více profilů) vněm obsažený dialog zobrazí apo jeho označení můžeme provést import.

Obrázek 2.10: Import prostředí ArchiCADu

Pak takto naimportovaný profil označíme ve střední části dialogu Pracovního prostředí apoklepáme na ikonu Použít schémata profilu. Po potvrzení všech následujících dialogů dojde kaplikování profilu aúpravě prostředí ArchiCADu. Jedná se hlavně omodifikaci lišty sikonami, klávesovými zkratkami (hot-key) azobrazení paletky sOblíbeným nastavením prvků, viz obrázek 2.11.

Obrázek 2.11: Importované prostředí ArchiCADu

2.3.5Šablona ajejí význam

Šablonu ArchiCADu upravenou pro potřeby astyl práce vtéto učebnici získáme taktéž zWEBu www.grada.cz nebo www.bim-projektovani.cz. Šablonu Učebnice AC15.tpl nakopírujeme někam na disk apři otevírání nového souboru vybereme vnabídce Najít šablonu….

Pokud bychom chtěli, aby se šablona objevila vzákladní nabídce rozbalovacího menu, nakopírujeme šablonu před spuštěním ArchiCADu přímo do složky/adresáře nainstalovaného ArchiCADu 15 → Výchozí hodnoty → ArchiCAD. Teprve poté spustíme ArchiCAD ašablona se zobrazí vnabídce kokamžitému použití.

Šablona je nositelem určitých firemních (školních) standardů– je to jakýsi prázdný soubor/projekt, který uživatel využívá pro každý nový projekt aobsahuje veškerá obvyklá nastavení, která je projektant zvyklý každodenně využívat při své práci.

Šablona obsahuje mimo jiné přednastavená základní podlaží, pohledy, tabulky pro výpisy prvků, každopádně rohové razítko včetně firemního loga aformátování výkresů. Dále zde jsou přednastavené používané typy čar, výplní, sendvičové konstrukce isady používaných per spatřičnými tloušťkami, různé 3D složité profily konstrukcí adalší.

Velmi důležitá jsou nastavení nejběžnějších měřítek, kombinací vrstev, kombinací voleb zobrazení modelu, ato vše přednastavené vMapě zobrazení. Případně je možno tyto kombinace přímo umístit formou Kresby na výkresy, viz kapitola 3.8.

Samozřejmě zde jsou připraveny legendy materiálů, používané skladby konstrukcí, popisy výkresů, fasád, tabulky atd. Další zvelmi důležitých věcí všabloně jsou připravená Oblíbená nastavení nejlépe všech běžně používaných prvků.

Při spuštění nového souboru ArchiCAD nabídne vúvodním dialogu výběr konkrétní šablony, podle níž se nový soubor/projekt vytvoří. Tento soubor bude mít vlastnosti vybrané šablony– přednastavené podlaží, definované Oblíbené prvky, nastavené Kombinace vrstev, výkresů adalší.

Obrázek 2.12: Výběr šablony

Skaždou novou verzí ArchiCADu by si měl uživatel vytvořit šablonu znovu, protože využíváním šablony zminulých verzí přichází onovinky aktuální verze.

Věřte, že čas věnovaný vytvoření nové šablony vnové verzi ArchiCADu se rozhodně vyplatí. Navíc získáte přehled onovinkách azbavíte se eventuálních problémů zminulé šablony. Bohužel ji za vás nikdo nevytvoří. Jednoduše proto, že nezná logiku vaší práce, ani formální náležitosti vámi publikovaných výkresů. Vyhraďte si na její tvorbu cca jedno odpoledne. Při tvorbě doporučujeme otevřít dva ArchiCADy najednou (např. AC14 aAC15). Vpůvodní verzi otevřete hotovou, vámi používanou šablonu avnové verzi šablonu originální (šablona ArchiCADu 15.tpl). Poté postupnou kontrolou staré anové šablony doplníme do nové šablony to, co chybí, asmažeme to, co přebývá.

Podrobně se problematikou tvorby vlastní šablony autoři zabývají vPublikaci Rady pro pokročilé.

2.3.6Definice firemních standardů formou šablony

Šablona svým celým nastavením definuje styl azpůsob práce vdané projekci aveškerým přednastavením významně urychluje práci tomu, kdo dodrží zásady astyl práce stouto šablonou. Každému, kdo daný způsob práce nedodrží, je daná šablona de facto kničemu, byť by byla sebelépe zpracovaná.

Stejně jako pracovní prostředí/profil ArchiCADu, které si každý uživatel postupně dotvoří kobrazu svému, přizpůsobí svým potřebám išablonu. Každá nová šablona „prochází vývojem“ auživatel si ji postupně dotváří tak, aby byly všabloně zahrnuty každodenní (rutinní) činnosti, atak mu zjednodušila práci. Aprotože ukaždého uživatele se styl práce vArchiCADu mění vzávislosti na jeho znalostech, je práce na šabloně do jisté míry „nekonečným příběhem“. Navíc každá nová verze ArchiCADu přináší další vylepšení, která uživatel může do nové šablony zahrnout.

2.4ArchiCAD– základní pojmy

2.4.1Pojmy používané vučebnici

PT– pravé tlačítko myši

LT– levé tlačítko myši

KH– kouzelná hůlka

NL– nástrojová lišta

PROJEKT– soubor *.PLN obsahující veškerá data (2D i3D) onavrhované budově.

PRVEK– jakákoliv obecná entita umístěná vprojektu, 2D čára i3D tělesa atd.

OBJEKT– prvek definovaný nástrojem („židlička“)– může být 2D i3D, často je nazýván též knihovním objektem.

Nejčastěji používané hot-key (klávesové zkratky)

Během popisu práce vArchiCADu zjistíte, že využívání klávesových zkratek dokáže tuto práci velice urychlit. Na druhou stranu vprůběhu práce se shot-key budete stále setkávat, takže není teď bezpodmínečně nutné se je přesně učit.

Ctrl+A označí všechny prvky zvoleného nástroje;

Ctrl+T otevře nastavení nástroje nebo označeného prvku;

Ctrl+F najít avybrat, lze definovat různá výběrová kritéria;

F2 půdorys (podle naposledy nastaveného Zobrazení);

F3 3D okno (podle naposledy nastaveného Zobrazení);

F5 3D okno (zobrazí pouze vybrané prvky);

Alt+klik na prvek načte parametry prvku;

Ctrl+Alt+klik na prvek předá parametry prvku– ale pouze vrámci jednoho nástroje;

Shift dočasný „výběrový” nástroj Šipka;

Mezerník aktivuje kouzelnou hůlku (KH);

Esc „multifunkční” klávesa (ruší označení, zadávání polygonálních tvarů…).

2.4.2Základní tvary inteligentního kurzoru ArchiCADu

Inteligentní kurzor vArchiCADu disponuje různými tvary, které uživateli nabízí apřesně definují jeho pozici iúchopové body na jednotlivých prvcích, viz obrázek 2.13.

Obrázek č.2.13: Tvary kurzoru

2.5Základní pravidla práce sArchiCADem

Vtéto kapitole se naučíme reálně pracovat skonkrétními prvky. Kapitoly apráce sprvky zde jsou rozděleny do dvou základních skupin– práce snovými prvky apak jejich editace.

2.5.1Pravidlo 1 – vkládání nových prvků

1.VNástrojové paletce/liště vybereme patřičný nástroj/prvek.

2.Vpřípadě potřeby rozklikneme poklepáním (Ctrl+T).

3.Vybereme vOblíbeném nastavení „nejbližší” variantu,upravíme nastavení podle potřeby anastavení potvrdíme.

4.Dále postupujeme podle on-line nápovědy, na obrazovce vlevo dole.

Tímto jednoduchým pravidlem dokážeme pracovat se všemi prvky/nástroji. Zde shlédnete práci sprvky (3D i2D prvky), ze kterých budeme tvořit vlastní projekt či jeho popis. Nejprve vyzkoušíme nejjednodušší nástroj Čára.

2.5.2Práce snástrojem Čára

Po výběru klepnutím LT vNástrojové paletce/liště anastavení prvku Čára je důležité sledovat Infopaletku, kde je možné měnit způsob zadávání izákladní parametry daného prvku.

CVIČENÍ 2.1

Zadání: zpracujte zčar tvar písmene „L“ svýškou 5m, spodní délkou 3,5m ašířkou obou částí 1,5m. Tvar vytvoříme čárkovanou čarou modré barvy. Postupovat budeme přesně podle výše uvedeného pravidla.

Vlastní Nastavení nástroje čára je poměrně jednoduché, jak naznačuje obrázek 2.14, který obsahuje iokótovaný tvar zadání. Po výběru čáry zOblíbeného nastavení (pro toto cvičení je zcela jedno, jakou zvolíme) změníme její nastavení podle potřeby. Tou je podle zadání pouze změna typu čáry vzáložce Obecné nastavení apero, jakým budeme čáru zobrazovat apřípadně tisknout. Postačí klepnout na příslušné ikony podle obrázku avybrat znabízeného dialogu.

Dialog následně potvrdíme asohledem na tvar, který máme zpracovat, se zaměříme na Infopaletku– konkrétně geometrickou metodu zadávání čáry. Místo jednoduché (jedné) čáry zvolíme Řetězec, abychom nemuseli zadávat šest samostatných čar definovaných začátkem akoncem.

Obrázek č.2.14: Dialog čára

Nyní podle nápovědy vlevo dole zadáme první bod čáry klepnutím kamkoliv do plochy půdorysu. Začneme například vlevo nahoře abudeme postupovat proti směru hodinových ručiček. Kurzor posuneme svisle směrem dolů aArchiCAD ihned nabídne oranžovou svislou vodicí čáru ainformátor se souřadnicí. Nápověda nás interaktivně vybízí kzadání dalšího uzlu/bodu lomené čáry. Kurzorem zůstaneme „přichyceni“ ktéto čáře, pustíme myš ana klávesnici napíšeme kladnou hodnotu [5000] mm. Kurzor na vodicí čáře se zobrazí symbolem tužky. Tento tvar kurzoru uživateli sděluje, že je přichycen kčáře nebo hraně nějakého prvku.

Souřadnice vběžných CAD systémech lze zadávat buď kartézským (X aY) nebo polárním (R aα) systémem. Vkartézském systému zadávání je třeba důsledně hlídat kladné či záporné hodnoty. Vpřípadě polárního systému stačí kurzorem naznačit směr, tím definujeme úhel avlastní zadávaná délka je vtomto směru vždy kladná, což výrazně zjednodušuje zadávání.

Nyní posuneme kurzor ve vodorovném směru doprava aopět kurzor necháme unové vodicí čáry. Na klávesnici zadáme znovu kladnou hodnotu [3500] mm. Analogicky pokračujeme dále– zadáváme vždy kladné hodnoty rozměrů, protože směr, atudíž ipožadovaný úhel, naznačíme vždy pohybem kurzoru.

Poslední vodorovnou čáru nahoře můžeme dokončit klepnutím LT na první bod zadávané lomené čáry. Předposlední čáru (svislou) můžeme zadat pomocí uživatelské vodicí čáry, jejíž způsob využití apopis je vkapitole 2.5.4.

Celé cvičení si uložíme slogickým jménem do standardního souboru PLN, abychom se kněmu mohli vrátit později vdalší kapitole, kde budeme provádět editace.

Pohyb po pracovní ploše

Zde se ArchiCAD nijak výrazně neliší od jiných CAD systémů, ato ať už ve způsobu posunu nebo zoomování.

Základní pohyb (posun) samozřejmě vychází zprincipů známých zWindows– svisle nebo vodorovně pomocí posuvníků po straně pracovní plochy. Nahradit to můžeme třeba stisknutím šipek na klávesnici. Dalším způsobem je využití ikony tvaru ruky ve stavovém řádku ve spodní části pracovní plochy.

Obrázek č.2.15: Stavový řádek

Asi nejpraktičtějším způsobem je ale využití kolečka na myši. Postačí kolečko stisknout, apokud nemáme toto tlačítko speciálně uživatelsky naprogramované, zobrazí se výše zmiňovaný symbol ruky amůžeme obrazem po ploše půdorysu pohybovat podle libosti. Kdokončení pohybu dojde po uvolnění kolečka.

Zoom, přiblížení/zvětšení nebo oddálení/zmenšení obrazu, lze měnit také ikonami ve spodním stavovém řádku– jedná se oikony se značkou +/plus nebo -/minus vkolečku. Nápověda nás po stisknutí vyzve kzadání prvního vrcholu obdélníku zvětšení (zmenšení). Dvěma klepnutími LT vytvoříme vpracovní ploše pomyslný obdélník, na který následně ArchiCAD provede přiblížení (oddálení) pracovní plochy.

Druhou možností jsou klávesy +/plus a-/minus na klávesnici. Přiblížení (oddálení) probíhá symetricky ke středu obrazovky.

Opět nejpraktičtějším způsobem je ale využití kolečka na myši. Postačí kolečkem točit od sebe či ksobě apracovní plocha se bude úměrně ktomu přibližovat nebo oddalovat. Zde si je potřeba uvědomit fakt, že přiblížení/oddálení pracovní plochy neprobíhá jako při použití kláves symetricky, ale tentokrát přesně podle pozice kurzoru, který tvoří vploše střed přiblížení/oddálení.

Tento ZOOM nelze zaměňovat za změnu měřítka! Jedná se pouze opřiblížení/oddálení dané pracovní plochy se všemi prvky, jako bychom použili pro prohlížení na klasickém papírovém výkrese zvětšovací lupu.

Důležitou ikonou ve spodním stavovém řádku je ta vpravo od Posunování (symbol ruky)– Vsadit na obrazovku. Po klepnutí LT na tuto ikonu ArchiCAD přiblíží/oddálí pracovní plochu tak, aby na ní zobrazil všechny aktuálně viditelné prvky. Této funkci je přiřazena klávesová zkratka Ctrl+;, pokud využíváme Pracovní prostředí určené pro tuto učebnici.

2.5.3Zadávání přesných rozměrů

Při zadávání přesných rozměrů navrhované budovy využíváme Informátor. Částečně jsme ho využili vminulé kapitole při kreslení čar tvaru L.

Abychom mohli Informátor využívat, musí být aktivní/zapnutý. Informátor zapínáme (případně vypínáme) vsadě základních ikon. Pokud nebude aktivní, nebudeme moci zadávat žádné souřadnice ani vzdálenosti.

Obrázek č.2.16: Informátor

Pomocí Informátoru zadáváme při kreslení nebo editaci konkrétní uživatelské hodnoty. Informátor implicitně nabízí vzákladním dialogu pouze vzdálenost aúhel. Stiskem kláves X, Y, Anebo R můžeme vyvolat tzv. rozšířený Informátor, viz obrázek 2.17. Stisknutím příslušných kláves zároveň definujeme zadávanou souřadnici. Mezi zobrazovanými souřadnicemi se vInformátoru pohybujeme buď opět výše zmíněnými klávesami nebo Šipkami. Stiskem klávesy Esc znova zobrazíme Informátor pouze vzákladním tvaru.

Obrázek č.2.17: Základní arozšířený Informátor

2.5.4Vodicí čáry ajejich význam

Vodicí čáry jsme začali využívat již vkapitole 2.5.2. Jejich využití bylo pouze pro zadávání čáry vortogonálních směrech. Vodicí čáry vortogonálních směrech se uživateli nabídnou okamžitě, jakmile uživatel zahájí nějakou činnost. Díky vodicím čarám lze ale jednoduše definovat irůzné průsečíky (reálné ifiktivní), rovnoběžky, kolmice, tečny apod. Díky nim se budeme snáze pohybovat vnašem projektu, ato ive 3D okně (pracovním náhledu), zvláště ve 3D okně jsou de facto nepostradatelné.

Obdobně jako Informátor popisovaný vpředchozí kapitole, musíme ale mít zobrazování vodicích čar aktivní/zapnuté.

Obrázek č.2.18: Vodicí čáry

Díky vodicím čarám můžeme snadno definovat ortogonální souřadný systém. Vodorovné vodicí čáry umístíme do půdorysu (či do jiného průmětu modelu) prostým „vytažením“ zpravítka spřidrženým LT myši. Jakmile LT vploše půdorysu pustíme, dojde kumístění uživatelské vodicí čáry. Můžeme ji umístit na libovolné místo do plochy nebo do konkrétních bodů daných již vloženými prvky, případně umístit zadáním hodnoty souřadnice Y. Obdobně pracujeme sumístěním svislých vodicích čar.

Obrázek č.2.19: Vodorovná vodicí čára

Jakmile umístíme na vodicí čáru kurzor, objeví se poblíž od kurzoru úchyt vodicí čáry ve tvaru červeného kolečka. Stisknutím LT na úchytu vodicí čáry ji dokážeme přesunovat. Její přesun ukončíme uvolněním LT na místě, kam ji chceme přesunout. Pokud stiskneme při přesouvání klávesu Ctrl, budeme přesouvat její kopii. Pokud umístíme kurzor na úchyt astiskneme klávesu Esc, vodicí čáru odstraníme. Stejně tak ji máme možnost odstranit znabídky vyvolané stisknutím PT na příslušném úchytu.

Obrázek č.2.20: Úchyt vodicí čáry

Další způsob práce svodicími čarami je při využití konkrétních prvků, které jsou již vpůdorysu vloženy. Postačí kurzor umístit na jakoukoliv čáru, zeď, desku apod. Vpůdorysu se vedle kurzoru na dané hraně objeví úchyt vodicí čáry. Pokud na úchyt umístíme kurzor, ArchiCAD nejdříve naznačí vodicí čáru modře apo klepnutí LT ji teprve vytvoříme.

Vkapitole 2.5.2 bylo možné předposlední svislou čáru vytvořit pomocí vodicí čáry. Takovou vodicí čáru bychom vytvořili, kdybychom ji „vytáhli“ zprvního bodu polygonu čar (vlevo nahoře na tvaru L) stisknutím LT směrem doprava. ArchiCAD přeruší kreslení čar anabídne nám (modře) dočasnou vodorovnou vodicí čáru. Pokud na ní uvolníme LT myši, vytvoří ji aopět se vrátí kzadávání čáry. Tu pak můžeme snadno dokončit právě na této vodicí čáře– kurzor na ní změní svůj tvar na znak kolmice.

Pro procvičení práce snástrojem Čára azažití všech postupů doporučujeme vyzkoušet vícero příkladů. Dozajista dokážete vymyslet různé příklady, přesto nabízíme alespoň několik možných.

Obrázek č.2.21: Další příklady čáry

2.5.5Práce snástrojem Zeď

Další prvek, který si vyzkoušíme, je nástroj Zeď. Její zadávání je obdobné jako práce svýše popsanou čarou. Zde je obzvláště důležité dle pravidla 1 dodržet výběr voblíbeném nastavení. Výběrem oblíbeného nastavení přiřadíme kromě nastavení vlastní zdi ikonkrétní vrstvu/hladinu. Význam vrstev je popsán podrobně vkapitole 3.7.2.

Referenční čára zdi

Každou zeď zadáváme dvěma body, stejně jako čáru, jejichž spojnice se nazývá referenční čára zdi. Tato čára je zásadní pro další práci se zdmi. Kurzor na referenční čáře má tvar znaku mercedes, jeho tloušťka je ale dvojnásobná oproti druhé hraně zdi nebo například na prvku Čára aVodicí čára.

Jednou zvlastností referenční čáry je její pozice– zůstává neměnná bez vazby na tloušťku zdi. Jako příklad lze uvést dva různé uživatelské přístupy ktvorbě obvodového zdiva. Jedna skupina projektantů zastává názor, že referenční čára zdi by měla být na vnitřní straně zdiva, vinteriéru. Pokud by se vtomto případě měnila tloušťka zdi, půdorys interiéru by se nezměnil aměnila by se velikost zastavěné plochy. Druhá skupina uživatelů preferuje referenční čáru zdi na vnější straně (podle fasády). Tím pádem ale případná změna tloušťky zdi ovlivní velikost vnitřního prostoru.

Další význam má referenční čára vnávaznosti na další zdi. Pokud budeme při spojení/napojování zdí dbát na průnik referenčních čar zdí, ArchiCAD za nás vyřeší „čistý“ průnik těchto zdí. Vopačném případě se můžou ve styku zdí objevovat čáry, které do půdorysu nepatří.

Referenční čára také hraje významnou roli při editaci/změně zdi.

Avneposlední řadě je referenční čára důležitá pro definování povrchů. Tím je myšleno jak definování povrchů pro potřeby vizualizace, tak iza účelem následných výkazů výměr.

Zcela jistě bychom našli další příklady přikládající význam pozici referenční čáry (tvorba základů, zateplení, složité profily apod.), nicméně vtéto fázi našich znalostí azkušeností postačí výše napsané vysvětlení. Kjejímu významu se budeme průběžně vracet vdalších částech učebnice.

Obecné pravidlo: pokud vytváříme odvodové zdi, vždy postupujme jednotně! Buď referenční čáru umístíme VŠUDE na vnější hranu zdi (fasádu), nebo na vnitřní hranu zdi (interiér). Kombinace přináší uživateli mnohem více problémů než užitku.

Zobrazování výplně/šrafy zdi

Vzáložce Půdorys ařez vNastavení zdí je možné definovat řezovou výplň/šrafu, která symbolizuje materiál zdiva. Vzáložce Geometrie aumístění potom lze zdi přiřadit iuživatelem požadovanou tloušťku. Je možné zadat isendvičovou konstrukci (při zateplení objektu), vtomto případě ale nepůjde zadat tloušťku zdi uživatelsky, protože ta je předem definována skladbou použitého sendviče.

Protože ale máme projekt azobrazování konstrukcí vněm nastavené formou dokumentace pro STUDII, potlačuje ArchiCAD zobrazování konkrétních výplní avšechny konstrukce zobrazuje pouze plnou výplní bez ohledu na námi nastavený materiál zdi. Způsob, nebo spíše různé způsoby zobrazování těchto konstrukcí jsou probírány vdalších kapitolách této učebnice.

Při tomto způsobu zobrazování konstrukcí se vpůdorysu projeví pouze Barva výplně řezu– pero, kterou pro výplň/šrafu nastavíme. Implicitně je nastavené pero č.107, které má modrou barvu.

Soubor cvičení snástrojem Zeď

Pro nejjednodušší ukázku práce snástrojem Zeď jsme vybrali různé tvary písmen. Vyzkoušíme si zde jak práci sgeometrickými ikonstrukčními metodami, zadávání přesných rozměrů zdí, přesun Počátku ivyužití dočasných chytacích bodů, tak ipráci svodicími čárami.

Obrázek č.2.22: Cvičení zadání zdí– půdorys

CVIČENÍ 2.2

Zadání: pomocí nástroje Zeď vytvořte písmeno T.

Nejprve otevřeme Nastavení zdí avOblíbeném nastavení vybereme třeba Zdivo obvodové 440mm. Vtomto případě je to zcela jedno, neboť zde nenavrhujeme reálný objekt atřídění zdiva na nosné či nenosné je proto zbytečné. Poté změníme vzáložce Geometrie aumístění tloušťku zdi na [500] mm podle obrázku. Protože nejsou žádné jiné požadavky na nastavení zdí, je možné tento dialog potvrdit klepnutím LT na ikonu OK vdialogu vpravo dole.

Podobně jako vpřípadě nástroje Čára vybereme vInfopaletce geometrickou metodu zadávání zdí– Jednu zeď. Pokud není tato volba vybrána, opět se nám celá nabídka zobrazí až po stisknutí LT myši, obdobně jako unástroje Čára. LT podržíme stisknuté aznabídky vybereme požadovanou geometrickou metodu. Teprve nyní LT myši uvolníme.

Obrázek č.2.23: Geometrická metoda Zdí

Nyní podle nápovědy vlevo dole zadáme první bod zdi klepnutím kamkoliv do plochy půdorysu. Začneme vlevo nahoře, posuneme kurzor směrem doprava aopět svyužitím vodorovné vodicí čáry aInformátoru dokončíme zeď zadáním vzdálenosti [8000] mm. VInfopaletce vybereme konstrukční metodu zadávání zdi sumístěním referenční čáry– Vpravo. Tím pádem se zvolená tloušťka zdi bude zobrazovat pod zadávanou referenční čárou.

Nyní změníme konstrukční metodu zadávání referenční čáry zdi Na střed. Nyní nás nápověda vlevo dole opět vybízí kzadání prvního bodu zdi. Zadáme ho vpolovině již zadané zdi na referenční hraně. Pokud umístíme kurzor na referenční hranu, ArchiCAD ihned vyznačí vjejím středu (ose) dočasný chytací bod. Pokud kurzor oddálíme, chytací bod po chvíli zmizí.

Klepneme LT na popisovaný chytací bod atím zadáme první bod svislé zdi. Kurzor posuneme směrem dolů apodle vodicí čáry zadáme vzdálenost [10000] mm.

Vytvořené zdi je možné zobrazit ve 3D náhledovém okně, viz obrázek 2.26, apopis vsamostatné kapitole 2.5.6. Nejjednodušší je ale využít Navigátoru. Postačí poklepat ve 3D složce na axonometrii aArchiCAD vygeneruje 3D náhledové okno. Tento průmět slouží pro kontrolu ipro editaci vlastního návrhu budovy.

NEJEDNÁ SE OOKNO PRO PREZENTACE– téma vizualizace se probírá vdalší části této učebnice.

Zpět do půdorysu se dostaneme opět pomocí Navigátoru– poklepeme ve složce Podlaží na půdorys 1NP. ArchiCAD zobrazí vytvořené zdi vtomto půdorysném průmětu.

CVIČENÍ 2.3

Zadání: vytvořte ze zdí písmeno E.

Vtomto cvičení využijeme poprvé vlastní uživatelský počátek, abychom zadali správný odstup písmen T aE. Nejprve vybereme klepnutím LT zhorní sady ikon Uživatelský počátek, viz obrázek 2.24. Nápověda vlevo dole nás ihned vybídne kjeho zadání. Počátek umístíme do půdorysu klepnutím LT na pravý horní koncový bod písmene T.

Obrázek č.2.24: Uživatelský počátek

Nyní vInfopaletce změníme geometrickou metodu zadávání zdí na Řetězec akonstrukční metodu zadávání zdí sumístěním Referenční čáry– Vlevo. První bod řetězce, který bude tvořit písmeno E, bude pravý horní bod písmene. Tento bod je od námi zadaného počátku vzdálen ve vodorovném směru 9300mm. Jeho zadání provedeme následujícím způsobem:

[X] klávesa

[9300] mm vzdálenost ve směru X od uživatelského počátku; bude kladná, znaménko + není třeba zadávat

[Y] klávesa; lze stisknout išipku dolů nebo klávesu [Tab]

[0] mm vzdálenost ve směru Y; protože zadávaný bod leží přímo na pomyslné ose x vůči uživatelskému počátku

[Enter] potvrzení zadaných hodnot

Tímto začneme vytvářet obrys písmene E (proti směru hodinových ručiček). Posuneme kurzor směrem doleva podle vzniklé vodorovné vodicí čáry avInformátoru napíšeme hodnotu:

[5500] mm vzdálenost; protože další bod leží vkurzorem naznačeném směru, bude kladná; znaménko +/plus není třeba zadávat

[Enter] potvrzení zadané hodnoty

Posuneme kurzor směrem dolů podle vzniklé svislé vodicí čáry avInformátoru napíšeme hodnotu:

[10000] mm vzdálenost; protože další bod je zase vnaznačeném směru, bude vzdálenost opět kladná

[Enter] potvrzení zadané hodnoty

Posuneme kurzor směrem doprava podle vzniklé vodorovné vodicí čáry avInformátoru napíšeme hodnotu:

[5500] mm vzdálenost; protože další bod je zase vnaznačeném směru, bude vzdálenost opět kladná

[Enter] potvrzení zadané hodnoty

Pro ukončení dalšího zadávání klepneme znovu do stejného, naposledy zadaného bodu (vpravo dole upísmene E).

Nyní analogicky, jako jsme vytvořili upísmene T svislou zeď, vytvoříme střední vodorovnou část písmene E. Změníme geometrickou (Jedno) ikonstrukční metodu (Na střed), pozicí kurzoru na referenční hraně svislé zdi si necháme ArchiCADem vygenerovat vjejím středu dočasný chytací bod. Klepnutím na něj zadáme první bod zdi, druhý bod zadáme vodorovně směrem doprava ve vzdálenosti [4500] mm.

CVIČENÍ 2.4

Zadání: vytvořte ze zdí písmeno P.

Vtomto cvičení použijeme poprvé tvorbu obloukové zdi. Lze ji vytvořit několika způsoby, nyní si ukážeme jeden znich. Další možnosti popíšeme vučebnici později.

Postup bude zvelké části opakováním předchozích cvičení, aproto budeme vpopisu trochu stručnější.

1.Přesuneme uživatelský počátek na pravý horní bod písmene E.

2.Upravíme geometrickou (Řetězec) ikonstrukční metodu (Vpravo).

3.Začneme vytvářet první zeď písmene P vlevém horním rohu apokračujeme doprava po směru hodinových ručiček.

4.Při tvorbě řetězce zdí nás provází plovoucí paletka zadávání řetězce zdí.

Obrázek č.2.25: Paletka zadávání řetězce zdí

5.Změníme zadávání řetězce zpřímých segmentů na Oblouk zadávaný středem, viz obrázek 2.25.

6.ArchiCAD, přeruší zadávání zdi, změní svou nápovědu vlevo dole avybídne nás nyní kzadání středu obloukové zdi.

7.Posunem kurzoru dolů určíme směr avInformátoru zadáme hodnotu [2500] mm.

8.Začneme vytvářet obloukovou zeď anápověda nás vybízí kdokončení oblouku (kružnice).

9.VInformátoru buď zadáme hodnotu 180° pro dokončení oblouku, nebo si vytvoříme avyužijeme pomocnou vodicí čáru.

10.Změníme zadávání zOblouku zpátky na Přímé segmenty.

11.Dokončíme tvar písmene P podle zadání.

12.Protože poslední bod řetězce zdí je shodný stím prvním, můžeme poslední hodnotu místo zInformátoru zadat klepnutím LT na první bod.

Vytvořené zdi je možné zobrazit ve 3D náhledovém okně.

Obrázek č.2.26: Axonometrické zobrazení

CVIČENÍ 2.5

Zadání: jako další možnosti zkoušení jsme vybrali složitější tvar písmene W.

Zde důsledně procvičíme práci svodicími čárami. Máme pomocí zdí vyvést tvar písmene W podle obrázku. Zdem nastavíme tloušťku 350mm avýšku 2m. Tvar vytvoříme svyužitím vodicích čar.

Obrázek č.2.27: Cvičení zdi

Otevřeme dialog Nastavení nástroje zeď azOblíbeného nastavení vybereme obvodovou zeď. Změníme její nastavení podle zadání– tloušťku avýšku.

Obrázek č.2.28: Dialog nastavení Zdí

Dialog následně potvrdíme asohledem na tvar, který máme zpracovat, zkontrolujeme vInfopaletce geometrickou metodu zadávání zdí– Řetězec. Nemusíme tak zadávat čtyři samostatné zdi. Je to obdobné jako unástroje Čára, ale zde je geometrická metoda „skrytá“. Celá nabídka se nám objeví až po stisknutí LT myši (neklepáme!). LT podržíme stisknuté aznabídky vybereme požadovaný Řetězec. Teprve nyní LT myši uvolníme.

Nyní podle nápovědy vlevo dole zadáme první bod zdi klepnutím kamkoliv do plochy půdorysu. Začneme vlevo nahoře abudeme postupovat jako při klasickém psaní. Toto cvičení je určené mimo jiné pro procvičení práce svodicími čárami. Postup tvorby obrazce ipoloha referenční čáry zdi je zobrázku dobře patrná. Významu referenční čáry zdi jsme se věnovali na začátku kapitoly abudeme ho průběžně vrámci učebnice popisovat vkonkrétních příkladech.

Kurzor posuneme vpožadovaném směru dolů, vInformátoru vidíme vzdálenost aúhel. Neklepáme apouze napíšeme:

[6000] mm vzdálenost

[Tab] posun dolů, možno išipkami

[75] úhel°

[Enter] potvrzení zadaných hodnot

Tím vykreslíme první zeď aArchiCAD nás vNápovědě vlevo dole vybízí kzadání dalšího bodu. Lze samozřejmě postupovat stejným způsobem dál, ale cílem tohoto cvičení je iprocvičení práce svodicími čárami. Nejprve si tedy vytvoříme pomocnou vodicí čáru, která nám bude tvořit horní (vodorovnou) hranici zadávání.

Kurzor umístíme do prvního zadaného bodu vlevo nahoře, stiskneme (adržíme) LT myši akurzor posuneme doprava. Tím definujeme potřebnou vodicí čáru, posunutím kurzoru jiným směrem (svisle…) lze definovat další vodicí čáry. Uvolněním LT dojde kvlastnímu vytvoření vodicí čáry. Tato vodicí čára je nyní aktivní azobrazuje se tučně adalší hodnoty (úhly, rovnoběžky…) se vztahují ktéto čáře.

Nyní, pokud napíšeme hodnotu vzdálenosti [6000] mm apro zadání úhlu napíšeme hodnotu [75]°, vytvoříme zdánlivě nelogicky vodorovnou zeď. ArchiCAD totiž při zadání vzdálenosti doplnil novou vodicí čáru, která se stala hlavní, atak úhel už nevypočítává od původní vodorovné. Jak tomuto problému předejdeme, pokud nechceme dopočítávat úhel vždy vůči jiné rovině? Definujeme při zadávání nejprve úhel ateprve pak vzdálenost. Pro zadání úhlu stiskneme klávesu [A], zadáme [75] ateprve poté hodnotu vzdálenosti [6000] mm.

Nyní doplníme třetí ačtvrtou zeď, aniž bychom zadávali další hodnoty zklávesnice. Třetí zeď je totiž rovnoběžná sprvní (čtvrtá sdruhou) adélka je definována spodní „linkou“ kresleného písmene W. Jaký bude tedy postup: doplníme vodorovnou vodicí čáru na spodní „lince“ stejným způsobem, jak bylo popsáno výše– vytažením ze spodního bodu obrazce nebo přímo zpravítka, viz kapitola 2.5.4. Poté přiblížíme kurzor khraně první zdi aklepneme na zobrazený úchyt vodicí čáry, která bude definována touto hranou. Nyní nám ArchiCAD při konstrukci třetí zdi nabídne rovnoběžku se zdí první. Tato rovnoběžka zároveň vytvoří se spodní „linkou“ průsečík, který definuje konec třetí zdi– klepnutím LT na tento průsečík třetí zeď dokončíme. Čtvrtou zeď vytvoříme analogicky jako třetí. Po dokončení kreslení se vodicí čáry způdorysu odstraní.

Možností, kterou bychom neměli opomenout, je fixování pohybu pod určitým úhlem. Vyzkoušíme to ještě jednou na kreslení prvních dvou zdí výše definovaného písmene W.

Vytvoříme první zeď stejným způsobem azačneme výše popsaným způsobem zadávat zeď druhou. Jakmile ale zadáme hodnotu úhlu [75]°, klepneme vInformátoru vedle úhlu na symbol terče– polohu značky, viz obrázek 2.29.

Vtento okamžik ArchiCAD vytvoří další vodicí čáru ve směru daném úhlem atím iprůsečík shorní vodorovnou linkou písmene W.

Obrázek č.2.29: Fixace úhlu

Celé cvičení si opět uložíme slogickým jménem do standardního souboru PLN, abychom se kněmu mohli vrátit později aprovádět další změny.

2.5.6Náhledové pracovní 3D okno

Vytvořené zdi lze zobrazit ve 3D okně. Tento průmět námi vytvářené budovy slouží uživateli jak pro kontrolu navrhovaného, tak ipřípadně pro jeho změny. Tento 3D průmět můžeme zobrazit několikerým způsobem. Tím nejlogičtějším je samozřejmě poklepání vNavigátoru ve složce 3D na Perspektivu nebo Axonometrii, viz obrázek 2.30. ArchiCAD ihned vygeneruje příslušný zvolený průmět aprvky (zde zdi) vněm zobrazí. Zpět do zobrazení půdorysu se pak jednoduše dostaneme poklepáním na 1NP ve složce Podlaží.

Obrázek č.2.30: Navigátor 3D

Nastavení 3D pohledu…

2.5.7Práce snástrojem Deska

CVIČENÍ 2.6

2.5.8Pravidlo 2 – editace vložených prvků

Označení prvku

Nástroj Šipka

Nástroj Ohraničení

Hromadné označení vmenu Úpravy

Ctrl+A

Ctrl+F

Editace čar

CVIČENÍ 2.7

CVIČENÍ 2.8

CVIČENÍ 2.9

CVIČENÍ 2.10

CVIČENÍ 2.11

CVIČENÍ 2.12

CVIČENÍ 2.13

CVIČENÍ 2.14

CVIČENÍ 2.15

CVIČENÍ 2.16

CVIČENÍ 2.17

Editace zdí

CVIČENÍ 2.18

CVIČENÍ 2.19

CVIČENÍ 2.20

CVIČENÍ 2.21

Editace desky

CVIČENÍ 2.22

CVIČENÍ 2.23

Definování středu šikmé vnitřní hrany

Otvor vdesce

CVIČENÍ 2.24

Dočasný počátek

CVIČENÍ 2.25

2.6Princip nastavení podlaží

2.6.1Rozdílná pojetí vrámci stylu azvyklostí práce

Podlaží začíná akončí na vodorovné nenosné konstrukci (podlaze)

Podlaží začíná akončí na vodorovné nosné konstrukci (stropu)

Zadání okna

2.6.2Praktické ukázky výšek vprojektu vrůzných podlažích (zdi, okna, podlahy…)