Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Doc. MVDr. Mgr. Leoš Landa, Ph.D., doc. PharmDr. Jan Juřica, Ph.D. a kolektiv

LÉČEBNÉ KONOPÍ V SOUČASNÉ MEDICÍNSKÉ PRAXI

Editor a hlavní autor:

Doc. MVDr. Mgr. Leoš Landa, Ph.D.

Kolektiv spoluautorů:

Doc. RNDr. Lumír Ondřej Hanuš, DrSc., dr. h. c. mult., MUDr. Radovan Hřib, doc. PharmDr. Jan Juřica, Ph.D., Mgr. Monika Pecháčková, MUDr. Lukáš Pochop, MUDr. Ondřej Sláma, Ph.D., MUDr. Jiří Slíva, Ph.D., PharmDr. Jan Šaloun, Ph.D., prof. MUDr. Alexandra Šulcová, CSc., FCMA, MUDr. Tomáš Zábranský, Ph.D.

Recenzenti:

MUDr. PharmDr. Marek Frydrych, Ph.D.

Prof. PhDr. Michal Miovský, Ph.D.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2020

Cover Photo © depositphotos.com 2020

Foto lékové formy doc. MVDr. Mgr. Leoš Landa, Ph.D.

Design © Grada Publishing, a.s., 2020

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 7676. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Helena Vorlová

Sazba a zlom Josef Lutka

Počet stran 144

1. vydání, Praha 2020

Tiskárna v Ráji s.r.o., Pardubice

Názvy produktů, firem apod. použité v této knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-1663-8 (ePub)

ISBN 978-80-271-1662-1 (pdf)

ISBN 978-80-247-3967-0 (print)

Kolektiv autorů

Doc. MVDr. Mgr. Leoš Landa, Ph.D.

Farmakologický ústav, Lékařská fakulta, Masarykova univerzita, Brno

Doc. RNDr. Lumír Ondřej Hanuš, DrSc., dr. h. c. mult.

Lumir Lab., Jerusalem Biotechnology Park, Hebrew University, Izrael

MUDr. Radovan Hřib

Centrum pro léčbu bolesti, ARK, Fakultní nemocnice u sv. Anny, Brno

Doc. PharmDr. Jan Juřica, Ph.D.

Farmakologický ústav, Lékařská fakulta, Masarykova univerzita, Brno

Ústavní lékárna, Masarykův onkologický ústav, Brno

Mgr. Monika Pecháčková

Nemocniční lékárna, Fakultní nemocnice u sv. Anny, Brno

MUDr. Lukáš Pochop

Klinika komplexní onkologické péče, Masarykův onkologický ústav, Brno

MUDr. Ondřej Sláma, Ph.D.

Klinika komplexní onkologické péče, Masarykův onkologický ústav, Brno

MUDr. Jiří Slíva, Ph.D.

Ústav farmakologie, 3. lékařská fakulta, Univerzita Karlova, Praha

PharmDr. Jan Šaloun, Ph.D.

Národní centrum ošetřovatelství a nelékařských zdravotnických oborů, Brno

Prof. MUDr. Alexandra Šulcová, CSc., FCMA

International Cannabis and Cannabinoids Institute (ICCI), Praha

MUDr. Tomáš Zábranský, Ph.D.

International Cannabis and Cannabinoids Institute (ICCI), Praha

Seznam použitých zkratek

2-AG

arachidonoyl glycerol

2-AGE

noladin éter

5-HT 1A

serotoninový receptor, podtyp 1A

AM 251

syntetický kanabinoid (antagonista/inverzní agonista CB 1 receptorů)

AUC

plocha pod koncentrační křivkou

CB 1

kanabinoidní receptor, podtyp 1

CB 2

kanabinoidní receptor, podtyp 2

CBD

kanabidiol

CBD-A

kyselina kanabidiolová

CBG

kanabigerol

CBN

kanabinol

CP-55940

syntetický kanabinoid (agonista CB 1 a CB_2 receptorů)

CRF

faktor uvolňující kortikotropin

CYP

cytochrom P450

DAGL

diacylglycerol lipáza

DNA

deoxyribonukleová kyselina

FAAH

hydroláza amidu mastných kyselin

FBSS

syndrom bolesti po neúspěšné operaci bederní páteře (failed back surgery syndrome)

HU-210

syntetický kanabinoid (agonista CB 1 a CB_2 receptorů)

HU-308

syntetický kanabinoid (vysoce selektivní agonista CB 2 receptorů)

HVLP

hromadně vyráběný léčivý přípravek

ICCI

International Cannabis and Cannabinoids Institute (Mezinárodní institut pro konopí a kanabinoidy)

IPLP

individuálně připravovaný léčivý přípravek

KOPAC

Pacientský spolek pro léčbu konopím (KOnopní PACienti)

MAGL

monoacylglycerol lipáza

MKN 10

Mezinárodní statistická klasifikace nemocí a přidružených zdravotních problémů (desátá revize)

MZd ČR

Ministerstvo zdravotnictví České republiky

NADA

N-arachidonoyl dopamin

NAPE-PLD

N-acyl-fosfatidyl-etanolamin selektivní fosfolipázy D

NK-1

neurokininový receptor

NMDA

N-metyl-D-aspartát

NSA

nesteroidní protizánětlivé látky

OOP

opatření obecné povahy

PEA

palmitoyletanolamid

PONV

pooperační nevolnost a zvracení

PPARγ

receptor aktivovaný peroxizomovými proliferátory

RLPO

Registr pro léčivé přípravky s omezením

SAKL

Státní agentura pro konopí pro léčebné použití

SÚKL

Státní ústav pro kontrolu léčiv

THC

Δ 9-tetrahydrokanabinol

THC-A

kyselina tetrahydrokanabinolová

TRPV4

vaniloidní receptor, podtyp 4

WADA

Světová antidopingová agentura

WHO

Světová zdravotnická organizace

WIN 55212-2

syntetický kanabinoid (agonista CB 1 a CB_2 receptorů)

Předmluva

Prožitek déja vu má vždy různé kvality a konotace, ale při uchopení knihy Leoše Landy a jeho autorského týmu je to pro mě zážitek bez debaty příjemný. Vrátil mě totiž do roku 2003, kdy jsem začal s trochu jiným týmem pracovat na rozsáhlé monografii věnované konopným drogám a kultuře, kterou jsme pak s kolegy v roce 2008 vydali v nakladatelství Grada Publishing (Miovský et al. 2008). Část autorů je nyní na seznamu těch, kteří jsou spojeni také s touto knihou. Nejsou zde tak přítomné pouze paralely příběhů obou knih v podobě nadšení tématem a společenské potřeby, ale také paralely autorské. Přemosťujícím se pak pro obě knihy stala několikaletá kampaň podporující využití konopí a konopných látek v medicíně. Právě tomuto tématu, tedy historickému vývoji a dílčím krokům, je mj. věnována také jedna kapitola. Cesta od monografie z roku 2008 k této monografii v roce 2020 vůbec nebyla pro celé toto téma snadná. Když jsem s Lumírem Hanušem a Tomášem Zábranským diskutoval tehdejší podobu kapitoly zabývající se medicínským využitím konopných látek (Zábranský, Hanuš, 2008), byl jsem nadšen, že to téma můžeme takto komplexně otevřít a že je posazeno do širšího kontextu historie, farmakologie a dalších důležitých souvislostí. Myslím, že se oba pánové tehdy perfektně trefili do poptávky a jejich kapitola splnila očekávání a byla jedním z velmi důležitých příspěvků do startující diskuse o medicínském využití konopí. Když jsme pak o několik let později spouštěli výše zmíněnou informační kampaň (ve které sehrál zásadní roli Tomáš Zábranský a Pavel Kubů), bylo již na co navazovat a pro širší společenskou, i pro užší odbornou diskusi, byly připravené a zpracované důležité argumenty. Jsou to sice skromné příspěvky, ale myslím, že právě také trochu díky nim, měla později sestavená komise, vedená profesorem Tomášem Zimou, o něco více usnadněnou cestu k prosazení prvních legislativních úprav směřujících k podpoře využití konopí v medicíně. V tomto smyslu šlo, myslím, o důstojné navázání na tradici a odkaz práce profesora Jana Kabelíka (viz např. 1951, 1955, 1957), který se de facto stal klasikem tohoto tématu (nejen) pro českou vědu a její medicínu.

Leoš Landa se s kolegy pustil do velmi záslužného počinu a sestavil tým a vypracoval zdařilou, přehlednou a v současnosti velmi potřebnou knihu, po které byla několik let na trhu poptávka. Téma léčebného konopí je nejen obrovským tématem pro medicínu a navazující obory, ale hýbe samozřejmě také veřejnou diskusí a stalo se závažným tématem pronikajícím do politických debat i debat ekonomů a profesionálů v oblasti veřejného zdraví. Kniha je ve svém výsledku skvělým začátkem a je jasné, že nemohla mít ambici na vyčerpávající a detailní přehled ve všech oblastech medicínského využití. První „výkop“ se ale s jistotou povedl a řeší mj. náročné téma indikace konopí, rizika atd. Mimochodem jednotlivé základní indikační skupiny jsou zpracované v dílčích kapitolách velmi pěkně a přehledně a autoři se svým kapitolám věnovali svědomitě. Předposlední 10. kapitola pak shrnuje základní stav ve využití konopí v medicíně z hlediska systémového nastavení, a to jak z pohledu zákona, tak vzdělávání a technických parametrů.

Velkým problémem zavádění konopí do medicíny se v České republice stal mj. způsob komunikace s dotčenými odbornými společnostmi a nastavenými mechanismy, kanály a zvyklostmi. Myslím, že toto témata si v blízké budoucnosti vynutí a zaslouží více pozornosti. Tato monografie tak dává unikátní příležitost k možné reflexi a může napomoci procesu formování pohledu na konopí jako standardní, perspektivní a doposud podceněné léčebné modality. Potřebujeme více klidu, racionality, vzájemného respektu a standardních procedur, nikoliv posilování dojmu výjimečnosti a extravagance. To v medicíně nikdy nefungovalo moc dobře. Rád bych za to editorovi a celému autorskému týmu poděkoval. Udělali velký kus užitečné a dobré práce a je pro mě velkou poctou i satisfakcí, že mohu vidět a být alespoň takto přítomen celému procesu a pohybu vpřed. Těší mě, že téma žije a že investice, jakou jsme vložili do úvodní monografie z roku 2008 je zúročena a že se tématu věnují kvalitní a pro téma nadšení autoři. Ačkoliv je stále celý proces na začátku, je jasné, že látky v konopí reprezentují pro pacienty velmi zajímavou léčebnou alternativu a mohou přinášet nejen úlevu, ale také v některých oblastech skutečnou efektivní léčbu. Jsou to právě pacienti, kteří tomu celému dávají smysl a směr a pro které tohle celé má smysl dělat. Lekce, jaké dala historie tématu regulace konopí, i nesmyslnému zpomalování a zastavování aplikací v medicíně, to vše jsou výzvy pro současnou generaci lékařů i dalších zdravotnických profesionálů různých oborů. Je to dost možná také mementem, jak mohou stereotypy, neznalost a hloupost bránit něčemu, pro co existují nejen zkušenostní předpoklady lidové medicíny, ale také první skutečné klinické důkazy medicíny západní. Věřím, že si společně tuto lekci poneseme s sebou do dalších diskusí a že tato kniha v nich sehraje svoji roli a pomůže nám tyto diskuse dále kultivovat a vést racionální a klidnou formou a řešit celé téma s větší pokorou a ve prospěch pacientů.

Literatura

Kabelík J. Rostlinná léčba rheumatismu v lidové medicíně [Plants in the treatment of rheumatism in popular medicine]. Cas Lek Cesk 1951; 90(8): 246–249.

Kabelík J. Konopí – Cannabis. Dějinný přehled léčebného účinku konopí. Acta Universitatis Palackiane Olomoucensis 1955; 6: 3–41.

Kabelík J. Hemp (Cannabis sativa); antibiotic drug. I. Hemp in the old & popular medicine. Pharmazie 1957; 12(7): 439–443.

Miovský M. (ed.) Konopí a konopné drogy: adiktologické kompendium. Praha: Grada Publishing 2008.

Zábranský T, Hanuš L. Využití látek z konopí v současné medicíně. In: Miovský M. (ed.) Konopí a konopné drogy: adiktologické kompendium. Praha: Grada Publishing 2008; 406–421.

V Praze dne 8. března 2020.

prof. PhDr. Michal Miovský, Ph.D.

proděkan fakulty a přednosta kliniky

Klinika adiktologie 1. LF UK a VFN

1Konopí a jeho využití pro léčebné účely – úvodní poznámky

Leoš Landa, Radovan Hřib

Konopí je jednoletá dvoudomá rostlina, která obsahuje více než 1400 přírodních látek. Před asi 27,8 miliony let divergovalo od chmelu (Humulus) [1] a botanická taxonomie dělí konopí následovně: řád kopřivotvaré (Urticales), čeleď konopovité (Cannabaceae), rod konopí (Cannabis), druh seté (sativa Linné) [2]. Mezi odbornou botanickou veřejností pokračuje debata o tom, zda se v případě konopí jedná o jeden druh (Cannabis sativa s různými poddruhy a varietami), nebo jestli existují tři samostatné druhy: konopí seté (Cannabis sativa), konopí indické (Cannabis indica) a konopí rumištní (Cannabis ruderalis) [1]. Rostlina konopí byla domestikována před několika tisíci lety a dvě nejčastěji citované hypotézy uvádějí jako místo domestikace buď Čínu, nebo střední Asii [3, 4].

Pro léčebné účinky je konopí používáno již téměř 5 tisíc let (první zmínka pochází z Číny a je datována rokem 2737 př. n. l.) [5, 6]. Ve starověkých a středověkých kulturách bylo převážně využíváno (kromě psychoaktivního účinku) k léčbě nejrůznějších somatických onemocnění včetně bolestí hlavy, horečky, bakteriálních infekcí, průjmu, revmatických bolestí a malárie [5, 7, 8] (podrobněji viz kap. 2 Vývoj situace kolem používání konopí v České republice od roku 2010 do současnosti a stručný přehled stavu v ostatních zemích).

V Evropě se používání konopí rozšířilo po Napoleonově invazi do Egypta [8]. Konopí tedy používala i západní medicína, zejména pro tlumení bolesti. Před zavedením Aspirinu (kyseliny acetylsalicylové) se jednalo o běžně používané analgetikum a ve druhé polovině 19. století tvořilo v Americe polovinu všech prodávaných léčiv [9].

Z výše uvedeného počtu látek jich dnes (březen 2020) 144 označujeme jako tzv. kanabinoidy (podrobněji viz kap. 3 Kanabinoidní látky a léčivá síla konopí). Tyto látky jsou pro konopí specifické a v největším množství přítomné ve viskózní pryskyřici produkované žlázami samičího květenství [10]. Elsohly et al. klasifikovali u rostlinných kanabinoidů (fytokanabinoidů) jedenáct chemických tříd [10].

Z konopných látek se největší pozornost obvykle věnuje Δ^9-tetrahydrokanabinolu (THC) a kanabidiolu (CBD), což jsou zřejmě také nejlépe prozkoumané substance s mnoha prokázanými nebo potenciálními léčebnými účinky. THC má navíc účinky psychoaktivní. To vede k velmi rozšířenému používání konopí k rekreačním účelům a zároveň představuje pro jeho větší léčebné využití největší komplikace. Konopí může u některých osob vyvolávat mírnou závislost, je třeba si však uvědomit, že toto je vedlejší účinek i mnoha jiných, legálně používaných látek, u kterých je závislost mnohem závažnější a které se přesto pro terapeutické účinky používají (např. opioidy nebo benzodiazepiny).

Před několika lety se o konopí také mluvilo v souvislosti s tzv. teorií vstupní drogy. Termín „vstupní droga“ (gateway drug) označuje určitou návykovou látku (drogu), jejíž užití zvyšuje riziko přechodu k další návykové látce (droze), s obvykle závažnějším závislostním potenciálem. Pro tento koncept existují souhlasná i odmítavá stanoviska, nicméně v současné době převažují názory, které tento koncept spíše odmítají, a aktuálně se hovoří o tzv. „teorii náklonnosti k užívání (všech) drog“ [11]. To ukazuje, že role konopí jako vstupní drogy byla zřejmě přeceňována a do určité míry i zneužívána pro vytváření umělých problémů a politizaci celého tématu. Je známo, že mladí uživatelé této drogy s ní bez problémů končí v okamžiku, když například dostudují nebo uzavřou sňatek, bez jakýchkoliv abstinenčních příznaků.

Závislostní potenciál představuje jeden z možných nežádoucích účinků, které se po podání konopí může objevit, jako koneckonců u kteréhokoliv jiného léčiva. Z kapacitních důvodů nicméně nebylo uskutečnitelné zpracovat téma vedlejších účinků a rizik podrobněji a věnovat mu samostatnou kapitolu. Charakteristiku hlavních možných nežádoucích účinků lze nicméně na několika místech nalézt v dalším textu a jejich výčet je podrobně uveden například na webových stránkách Státní agentury pro konopí pro léčebné účely (SAKL) [12].

Pro popisné účely je z praktických důvodů možné rozdělit konopí do čtyř typů (přičemž léčivého efektu lze dosáhnout teoreticky s konopím kteréhokoliv typu):

1. Technické – konopí užívané pro účely průmyslové, stavební. Konopná vláknina je využívána především v technických oborech, jako je automobilový průmysl (termoplasty a termosety z konopné vlákniny) a stavebnictví (izolační materiály). Dále má toto konopí užití ve výživě a potravinářství. Konopná semena mají velmi výhodný výživový poměr tuků. Drtivá většina semen vyprodukovaných v EU je dnes používána jako krmivo, pouze malá část je zpracována pro potravinářství (celá semena a vylisovaný olej) a kosmetický průmysl. Konopí je dále vhodným kandidátem pro fytoremediaci půd kontaminovaných těžkými kovy, protože kořeny dokážou tyto kovy velice efektivně absorbovat. V těchto oblastech použití se jedná dle platných zákonů o konopí s minimálním obsahem THC (v České republice do 0,3 %) [13].

2.Rekreační – zde máme na mysli neoficiální, poloficiální či úplně legalizované použití konopí pro navození příjemných, euforizujících až halucinogenních účinků. V České republice se v tomto případě pohybujeme na poli nelegálním až kriminálním. Používají se různé odrůdy konopí, často kříženci konopí setého, indického či rumištního v různých poměrech původního druhu. Obsahy účinných látek jsou také značně variabilní v závislosti na kvalitě semen a prostředí pěstování. Produkce konopí pro tyto účely je ve většině zemí trestná, stejně jako držení tohoto konopí.

3.Léčivé – jde o použití konopí za účelem samoléčení či lidového léčitelství. O odrůdách (či zřejmě správněji „chemotypech“), pěstování, držení a obsahu účinných látek platí to samé jako v případě rekreačního konopí. V tomto případě se jedná o prastaré a relativně velmi rozšířené používání konopí. Toto použití je bohužel minimálně reprodukovatelné, málo vhodné pro medicínu založenou na důkazech, nicméně velkou inspirací pro tzv. medicínu oficiální. A to jak z hlediska forem použití, tak i z hlediska možných indikací.

4.Léčebné – oficiálně v České republice „konopí pro léčebné použití“. Pod pojmem léčebné konopí rozumíme konopí používané v lékařské praxi. U léčebného konopí známe obsah alespoň hlavních účinných látek (THC, CBD) a má certifikovanou čistotu bakteriální a plísňovou. Dále má zákonnou normou stanovené obsahy různých možných škodlivých látek, jako jsou např. pesticidy, těžké kovy a podobně. Státní agentura pro konopí pro léčebné použití (SAKL) definuje konopí pro léčebné použití jako sušené samičí květy rostliny Cannabis sativa L. nebo Cannabis indica Lam., které obsahují řadu účinných složek, mezi nimi Δ^9-tetrahydrokanabinol (THC) a kanabidiol (CBD) [12]. Je třeba dodat, že celosvětově velké množství různých odrůd konopí, které dnes používáme pro léčebné účely, jsou odrůdy, které byly původně vyšlechtěny k rekreačním účelům.

Docent Lumír Ondřej Hanuš (spoluobjevitel prvního endogenního kanabinoidu anandamidu), špičkový vědec s dlouholetými praktickými zkušenostmi z Izraele, charakterizuje používání konopí pro léčebné účely těmito slovy: „Léčba konopím není tak snadná, jak by se zdálo. V současné době nám stále chybí klinické studie, a tak řadu důkazů, že konopí léčí velké množství nemocí, máme z tzv. »nelegálního použití konopí« k léčbě. Na svých přednáškách a seminářích ve světě jsem se setkal s řadou pacientů, kteří si léčili různé nemoci a popisovali účinky konopí od zlepšení zdravotního stavu, přes pouhé odstranění nepříznivých symptomů nemoci až po úplné vyléčení. Chtěl bych na tomto místě zdůraznit, že konopí neléčí vždy, neléčí každého, neléčí každou nemoc a neléčí každé stadium nemoci. Konopí není panaceum, jak se mnohdy z jeho propagace na internetu může zdát. Prezentují se tam totiž pouze úspěšné případy a ty neúspěšné se zamlčují. Abychom mohli opravdu pokročit ve výzkumu a léčbě konopím, je třeba sbírat veškeré informace jak o úspěšné, tak i o neúspěšné léčbě.

Je třeba si uvědomit, že při léčbě záleží ve velké míře také na genetice pacienta a jeho psychickém stavu. Pacient musí s léčbou spolupracovat. To znamená, že musí myslet pozitivně a věřit v uzdravení, což není vždy právě snadné. Také je nutné vědět, že na různé nemoci a pro různé pacienty jsou k léčbě zapotřebí různé odrůdy konopí. To, co zabírá u jednoho pacienta, nemusí zabírat u druhého. V tomto smyslu je třeba si uvědomit, že léčba konopím není jednoduchá. Někdy pacient použije pro něj tu správnou odrůdu na první pokus a jindy ji musí dlouze hledat. Také množství, které je k léčbě použito, může být pro jednoho pacienta příliš velké a pro jiného nedostatečné. V neposlední řadě velmi záleží na aplikační cestě tohoto léku.“

Z výše uvedených slov je zřejmé, že léčba konopím představuje velmi komplexní problematiku a při rozvaze o použití konopí je nutný realistický a racionální přístup, který na jedné straně zabrání nekritickému přeceňování účinků konopí a zároveň na straně druhé vezme v úvahu obrovské možnosti a terapeutický potenciál, jež tato rostlina beze všech pochyb má. Snad k tomuto přístupu přispějí i následující stránky knihy, kterou držíte v ruce.

Literatura

1.Laursen L. Botany: The cultivation of weed. Nature 2015; 525: S4–S5.

2.Turner CE, ElSohly MA, Boeren EG. Constituents of Cannabis sativa L. XVII. A review of the natural constituents. Journal of Natural Products 1980; 43: 169–234.

3.Pagani A, Scala F, Chianese G, Grassi G, Appendino G, Taglialatela-Scafati O. Cannabioxepane, a novel tetracyclic cannabinoid from hemp, Cannabis sativa L. Tetrahedron 2011; 19: 3369–3373.

4.Long T, Wagner M, Demske D, Leipe C, Tarasov PE. Cannabis in Eurasia: origin of human use and Bronze Age trans-continental connections. Vegetation History and Archaeobotany 2017; 26: 245–258.

5.Zuardi AW. History of cannabis as a medicine: a review. Revista Brasileira de Psiquiatria 2006, 28: 153–157.

6.Aggarwal SK, Carter GT, Sullivan MD, ZumBrunnen C, Morrill R, Mayer JD. Medicinal use of cannabis in the United States: historical perspectives, current trends, and future directions. Journal of Opioid Management 2009; 5: 153–168.

7.Gorji A, Khaleghi GM. History of headache in medieval Persian medicine. Lancet Neurology 2002; 1: 510–515.

8.Kalant H. Medicinal use of cannabis: history and current status. Pain Research and Management 2001; 6: 80–91.

9.Dreher J. Psychofarmakoterapie. Překlad 2. vydání. Praha: Grada Publishing 2017.

10.Elsohly MA, Slade D. Chemical constituents of marijuana: the complex mixture of natural cannabinoids. Life Sciences 2005; 78: 539–5348.

11.Zabranský T. Teorie marihuany jako „vstupní drogy“. In: Miovský M, a kol. Konopí a konopné drogy. Praha: Grada Publishing 2008.

12.Webové stránky Státní agentury pro konopí pro léčebné použití: http://www.sakl.cz/konopi/

13.Tejkalová K. Cannabis sativa – objasnění vztahu mezi domnělými poddruhy. Diplomová práce. Brno: Masarykova univerzita 2015; 102.

2Vývoj situace kolem používání konopí vČeské republice od roku 2010 do současnosti astručný přehled stavu vostatních zemích

Tomáš Zábranský

2.1Historický úvod

Podle klíčových českých prací ohistorickém využívání léčebných účinků konopí [1, 2] existují známky, že Číňané užívali konopí pro léčebné účely již 28 století př. n. l., listinné záznamy otom ale pocházejí až z9. stol. př. n. l. To je zřejmě odkaz na čínskou pharmacopoeiu Shen-nung Pent-tshao Ching, starou téměř 2000 let, jež byla založena na receptech předávaných ústním podáním ao staletí starších; odkazuje zejména na snižování bolesti při revmatismu [3]. Kabelík uvádí, že nejpozději v7. stol. př. n. l. bylo konopí léčebně využíváno voblasti jižní Rusi (tj. zřejmě dnešní jižní Ukrajiny). Podle Paula Agineta (625–690 př. n. l.) vývar ze semen konopí „suší avětry rozhání, tlumí sexus (ahašiš právě opačně). Semenec vmléce vařený ateplý pitý tlumí azahání suchý sípavý kašel. Zvyšuje plodnost slepic, že nesou iv zimě“ [citováno v1].

Indové znali konopí ahašiš nejméně od 4. stol. př. n. l. Vté době je ale na rozdíl od alkoholu ještě nepoužívali pro léčbu, ale jen pro jejich psychotropní účinky. Vayurvédské kultuře je první léčebné užívání doloženo až na přelomu 12. a13. století, ato jak vhumánní, tak ve veterinární medicíně; ve 13. století je vtéto souvislosti zmíněn čerstvý extrakt zkonopí vkompendiu léčebných přípravků Sharangadhara Samhita. Bhavamishra (Paracelsův současník z15. století) popsal ve svém kompendiu lékařství aléků vlastnosti, účinky ainterakce konopí aopia. Od té doby vindické lidové atradiční medicíně role konopí (aopia) ještě vzrostla až ksoučasnému stavu, kdy jsou tyto dva rostlinné produkty pro mnohé synonymem indické tradiční medicíny jako takové. Vtextu zroku 1965 uvádí pracovník indického ministerstva zdravotnictví ayurvédské předpisy na konopné preparáty pro usnutí (nidraprada), povzbuzení libida (kamada), zlepšení chuti kjídlu, metabolismu azažívání (vanhivi – vardhin), proti žaludeční nevolnosti apro odchod větrů (pachani), pro mentální povzbuzení (kaphajit) adalší [4, citováno v5].

Tentýž zdroj uvádí, že podstatně starší inspirátor ayurvédské medicíny, arabská léčitelská nauka vIndii zdomácnělá jako „Unani Tibbi“, měla pro konopí všechna využití zmíněná výše anádavkem je používala ještě pro zastavení průjmu, proti nočnímu pomočování, pro tlumení bolesti, proti zánětu spojivek, proti migréně apro uvolnění křečí asvalového napětí. Podle Kabelíka [1] zahrnovalo použití konopí vlidovém léčitelství vpolovině 20. století léčbu neuralgiií, migrény, revmatismu, melancholie, hysterie, bolesti žaludku, nechutenství – to vše za pomoci konopného másla a/nebo lihového extraktu zhorních listů asamičího květenství, řidčeji ize samčího. Vodný roztok či odvar se pak užíval na zácpu, plicní tuberkulózu adokonce pro uspávání dětí, vArgentině pro povzbuzení močení apocení, vBrazílii se listy kouřily pro zklidnění ak uspání ataké proti astmatu. VČechách se listy používaly jako obklad na záněty as octem ajalovcem vobkladech při bolesti hlavy. Podle Zimmermana [3] bylo vEvropě konopí před prohibicí (1919) běžně užíváno ženami kúlevě od menstruačních bolestí (údajně též britskou královnou Viktorií). VSeverní Americe se konopí až do poloviny 20. století rovněž používalo kléčbě nebo úlevě při řadě nemocí. Kabelík se zájmem připomíná tamní užití drcených konopných listů jako hojivého aantibiotického prostředku na erysipel afurunkly. Rovněž uvádí použití vAfrice: „…popisují antibiotické užití vJižní Rhodesii proti malárii ahaemoglobinurii, sepsi, anthraxu adysenterii. Ukmenů Xosa na léčení zánětů kopyt. Ukmenů Fingo užívány listy proti hadímu uštknutí au kmene Suto ženy kouří konopí na otupení bolesti při porodu” [1]. Je třeba podotknout, že tento Kabelíkův výčet se podivuhodně shoduje soblastmi zvažovanými azkoumanými pro léčebné využití kanabinoidů vsoučasné medicíně [5].

Je nezbytné zdůraznit zcela zásadní český vklad nejen pro sumarizaci historie konopí vmedicíně, ale zejména pro moderní výzkum konopí alátek zněj. Na počátku padesátých let 20. století pod vedením profesora mikrobiologie aepidemiologie Jana Kabelíka (1981–1979) ajeho kolegů zLékařské fakulty Univerzity Palackého vOlomouci (LF UP) – především kolegy zÚstavu hygieny aepidemiologie Zdeňka Krejčího (1923–1992) afarmakochemika Františka Šantavého (1915–1983) – vzešel zKabelíkem iniciovaného průzkumu cca 2000 rostlin na antibiotické vlastnosti systematický výzkum možných medicínských způsobů využití konopí. Pětileté úsilí vyvrcholilo 10. prosince 1954 vědeckou konferencí „Konopí jako lék“ na LF UP az ní vzešlou monografií uveřejněnou vActa Universitas Olomoucensis [6]; dopad tohoto revolučního počinu byl nicméně vzhledem kpevně spuštěné železné oponě jen místní atak první systematické úsilí vrátit konopí místo, jež mu náleží iv moderní medicíně, muselo být pro svět znovuobjeveno až po dalších 40 letech. Podobný osud ostatně potkal idva zcela převratné objevy olomouckého týmu: 1. objev aizolaci první kanabinoidní kyseliny učinili F. Šantavý aZ. Krejčí již vroce 1955 [7], místo nich jsou ale citováni němečtí autoři [8], kteří kyselinu „objevili“ až vroce 1958 (aniž by identifikovali její strukturu), a2. Šantavého identifikaci absolutní konfigurace kanabidiolu aΔ^9-tetrahydrokanabinolu (nejdůležitější psychoaktivní látky vkonopí; název je obvykle zkracován na THC) včetně určení polohy jejich dvojné vazby vmonoterpenickém cyklu, kterou učinil již vroce 1963 apublikoval na počátku následujícího roku [9] – tedy orok dříve, než THC izolovali Mechoulam aGaoni [10] ao 4 roky dříve, než stejní autoři určili absolutní konfiguraci Δ^9-tetrahydrokanabinolu [11] – shodnou sŠantavého absolutní konfigurací zroku 1963 (další podrobnosti viz kap. 3 Kanabinoidní látky aléčivá síla konopí). Moravský vědecký zájem okonopí pokračoval apokračuje inadále vosobách spoluobjevitele anandamidu doc. Lumíra Ondřeje Hanuše, prof. Alexandry Šulcové, prof. Jany Mačákové adalších. Samotné užití vmedicíně se vletech „reálného socialismu“ omezovalo na výrobky zkonopného výtažku vlékárně Fakultní nemocnice vOlomouci pro externí použití.

Publikování objevu či spíše vyřešení struktury THC způsobilo prudký nárůst vpočtu publikací zabývajících se konopím alátkami zněj: vroce 1963 bylo na tomto poli méně než 100 publikací ročně, po něm vzrostl objem na stovky prací. Objev kanabinoidních receptorů vroce 1988 azvláště pak objev endogenních látek vážících se na tyto receptory vroce 1992 [12] objasnil, proč je konopí úspěšným lékem na tak rozšířené syndromy aproč se kazuistiky adosud nečetné studie oúspěšné kauzální léčbě široké škály nemocí mohou zakládat na pravdě, ukázal, co je vlastně cílem kanabinoidů iendokanabinoidů vnašem těle ajak hluboce je tento systém zapojen do řízení homeostázy od systémové úrovně (např. změny nálady, pocit hladu, kolísání krevního tlaku) až po úroveň buněčnou asubbuněčnou (zde je třeba zdůraznit zejména roli kanabinoidů vřízení apoptózy – programované buněčné smrti). Vreakci na objev Devana, Hanuše akolektivu počet vědeckých prací doslova explodoval – exponenciálně vzrostl na několik tisíc ročně (obr. 2.1). Globální exploze medicínského adalšího výzkumu konopí alátek zněj provázela aprovází také exploze použití konopí kléčbě – navzdory zákazu jeho použití vřadě zemí, ale postupně také vlegislativním prostředí, které lege artis léčbu konopím umožňuje systematicky pacientům poskytovat aněkdy jim umožňuje rovněž pěstovat konopí pro svou léčbu.

Obr. 2.1 Nárůst publikací a) po objevu struktury THC (1964), b) po objevu endogenního kanabinoidu – anandamidu (1992) [13]

2.2Novodobá historie léčebného konopí vČeské republice

8. dubna 2010: VPoslanecké sněmovně Parlamentu ČR probíhá pod záštitou děkana 1. LF UK prof. MUDr. Tomáše Zimy, DrSc., MBA aposlance ODS MUDr. Mgr. Ivana Langera odborný seminář „Perspektivy léčby konopím: medicína, legislativa, politika.“ Závěrem semináře se všichni zúčastnění odborníci včetně zástupců státní správy shodli na tom, že konopí je třeba pro léčbu pacientům zpřístupnit aže proces by mělo zahájit Ministerstvo zdravotnictví ČR jako věcně příslušný rezort.

11. května 2011: Ministr zdravotnictví ČR Leoš Heger vodpovědi na březnový písemný dotaz děkana 1. LF UK prof. MUDr. Tomáše Zimy, DrSc., MBA ozohlednění závěrů parlamentního semináře zroku 2010 uvádí, že oléčbu konopím „ze strany odborníků, kteří by se aktivně zajímali ovýzkum nebo opotenciální využití konopí kléčebným účelům jsme nezaznamenali prakticky žádný konkrétní zájem“ (sic!) aministerstvo zdravotnictví nemůže „zčasových důvodů” legalizaci léčby konopím zahrnout do novely zákona oléčivech ani do novely zákona oomamných apsychotropních látkách, jejichž předložení do konce roku 2011 ministerstvu ukládal Legislativní plán vlády. Věcně totožnou odpověď od ministra Hegera dostává na svůj nezávisle položený písemný dotaz oněkolik dní později také poslanec MUDr. Pavel Bém. Ministr Heger tak dvěma prominentním lékařům, zajímajícím se ovýzkum léčebného konopí ajeho praktické využití vmedicíně, poněkud dadaisticky vysvětluje, že jejich zájem není konkrétním zájmem, jako by se parlamentní seminář za účasti široké odborné obce nikdy nekonal.

květen až červen 2011: Organizátoři parlamentního semináře zdubna 2010 jsou osloveni několika sdruženími pacientů, jejichž členové se (nelegálně asvépomocně) léčí konopím sdotazem na možnosti dalšího postupu as žádostí opomoc.

16. srpna 2011: Desetičlenný petiční výbor, složený zlékařů, výzkumných pracovníků, zástupců pacientů aobčanského sektoru zveřejňuje petici http://www.lecebnekonopi.cz/, která vzbudí zájem médií ipolitiků. Jako první se kpožadavkům petice již den po jejím zveřejnění hlásí tehdejší předsedkyně Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR Miroslava Němcová.

8. prosince 2011: PSK odevzdala návrh zákona předsedovi vlády ČR apředsedkyni Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR. Pro informaci byl rovněž zaslán ministru zdravotnictví.

2.3Současný stav vČeské republice

Země/stát

Počet obyvatel

Kalifornie

99,70

Stav vsrpnu 2019

Stav vbřeznu 2020

2.4Současný stav ve světě

Politická diskuze oléčbě konopím

Literatura

Table of Contents

Kolektiv autorů

Seznam použitých zkratek

Předmluva

Literatura

1 Konopí a jeho využití pro léčebné účely – úvodní poznámky

Literatura

2 Vývoj situace kolem používání konopí v České republice od roku 2010 do současnosti a stručný přehled stavu v ostatních zemích

2.1 Historický úvod

2.2 Novodobá historie léčebného konopí v České republice

2.3 Současný stav v České republice

Stav v srpnu 2019

Stav v březnu 2020

2.4 Současný stav ve světě

Politická diskuze o léčbě konopím

Literatura