Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Pavel Zikl, Ph.D. a kol.

Využití ICT u dětí se speciálními potřebami

Monografie vznikla na Ústavu primární a preprimární edukace Pedagogické fakulty Univerzity Hradec Králové na základě výzkumných aktivit tohoto pracoviště.

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Autorský kolektiv:

PhDr. Petra Bendová, Ph.D.

Mgr. Václav Maněna, Ph.D.

PaedDr. Martina Maněnová, Ph.D.

Mgr. Pavel Zikl, Ph.D.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 4394. publikaci

Fotografie:

Mgr. Václav Maněna, Ph.D.

Fotografie na titulní straně Bc. Vladimír Hrubeš

Recenzenti:

Ing. Martin Kořínek, Ph.D.

Mgr. Vojtech Regec

Odpovědný redaktor Mgr. Martin Hrdina, Ph.D.

Sazba a zlom Antonín Plicka

Zpracování obálky Antonín Plicka

Počet stran 128

Vydání 1., 2011

Dotisk 2012

Vytiskla Tiskárna PROTISK, s. r. o., České Budějovice

© Grada Publishing, a.s., 2011

Cover Photo © Bc. Vladimír Hrubeš

ISBN 978-80-247-3852-9

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7709-2 ve formátu PDF

ISBN 978-80-247-7710-8 ve formátu EPUB

ÚVOD

Trendem posledních let se stalo zpřístupňování informačních a komunikačních technologií (ICT) laické veřejnosti, resp. uživatelům těchto technologií bez příslušného odborného vzdělání. Informační a komunikační technologie se v různých formách stávají běžnou součástí každodenního života většinové populace, jedince se zdravotním postižením či znevýhodněním (resp. se speciálními vzdělávacími potřebami) nevyjímaje.

S ohledem na měnící se cílovou skupinu uživatelů ICT dochází v kontextu jejich zvyšující se popularity i ke změně přístupu v oblasti jejich aplikovatelnosti do praxe již ze strany jejich výrobců. Ti se snaží tvořit nové produkty tak, aby byly snadno ovladatelné a přístupné všem potenciálním uživatelům, tj. osobám, pro něž není stěžejní znalost technických principů fungování ICT, ale požadují od těchto technologií usnadnění a zefektivnění úkonů, které provádějí nejčastěji v práci nebo ve svém volném čase. Součástí tohoto procesu je i rychlé zlepšování nabídky i pro uživatele s různou mírou speciálních potřeb.

Ve vztahu ke zvyšujícím se nárokům na současnou populaci v oblasti všeobecného vzdělání, mezi něž patří i znalost ICT, je nutné na tuto skutečnost brát ohled i v rámci předškolního, základního, předprofesního (středoškolského, vyššího odborného, vysokoškolského) i profesního vzdělávání, a to nejen osob intaktních, ale i osob se speciálními vzdělávacími potřebami.

Kolektiv autorů při koncipování obsahu této odborné publikace vycházel ze skutečnosti, že informační a komunikační technologie se mohou stát potenciálním nástrojem pro aplikování změn ve vzdělávání dětí, žáků a studentů na všech stupních a typech škol. Zohledňoval skutečnost, že ICT umožňují rozšířit přístup ke vzdělávání, aplikovat nové výukové metody, kompenzovat dětem jejich případná znevýhodnění a přinášejí řadu dalších možností, které jsou v předkládané práci uvedeny.

V této knize jsme se zaměřili na skupinu dětí, žáků a studentů[1] se speciálními potřebami a snažili jsme se poskytnout ucelený přehled o celém tématu, tedy o možnostech ICT při práci s touto cílovou skupinou.

1. VYUŽITÍ ICT UČITELI

Martina Maněnová, Pavel Zikl

Informační a komunikační technologie (ICT) v současné době stále více pronikají do oblasti vzdělávání, kde způsobují velké množství změn. Pod pojmem ICT chápeme vše, co nám umožňuje zpracovávat informace, komunikovat. Konkrétně se jedná o počítače a jejich programové vybavení, tiskárny, datové projektory, interaktivní tabule, videa, televize, internet, digitální fotoaparáty, digitální kamery apod. Dnešní technologie mohou díky svým možnostem učiteli výrazně pomáhat při organizaci vzdělávacího procesu, mohou přispět k zefektivnění výuky, k aktivizaci či větší motivaci žáků a v některých případech mohou učitele i částečně zastoupit. V rukou žáka i učitele se z ICT stávají nástroje vhodné nejen k experimentování, modelování, studování jevů a souvislostí, zpracování dat, získávání, třídění a výměně informací, ale také umožňují žákům pracovat s výukovými programy.

Právě kvalita a rozsah programového vybavení počítačů na školách má zásadní vliv na kvalitu a efektivitu výuky. Pokud se učitel rozhodne začlenit do výuky počítače, je nutné zvolit vhodné programy. V úvahu je nutné vzít dostupnost (licenční politika výrobce), přístupnost programu (snadno pochopitelné programové prostředí, pro snadnější učení nejlépe v mateřském jazyce) a jeho návaznost na praxi (Kořínek, 2000). Pokud učitel zváží uvedené podmínky, je možné při vyučování pomocí počítačů věnovat daleko větší pozornost rozvoji samostatného tvůrčího myšlení a výuce postupů, pomocí kterých je možné rutinní činnosti převést na počítače.

Jakým způsobem mohou učitelé využívat ICT?

- V přípravě na výuku

Jedná se nejen o vytváření příprav v elektronické podobě, ale zejména o skenování či tvorbu výukových materiálů (prezentací, obrázků, videí, animací, interaktivních multimediálních materiálů, testů, pracovních listů, myšlenkových map). Velkou výhodou elektronické tvorby výukových materiálů je snadná archivace a jednoduchá aktualizace.

- Ve výuce

Učitelé mohou využít ICT při prezentaci učiva pro větší názornost, představivost. Dále mohou používat vytvořené elektronické výukové materiály, pracovat s interaktivní tabulí, která při správném použití může být velmi aktivizujícím prvkem při výuce. ICT umožňují využívání interaktivních výukových programů, online pracovních materiálů, testů, autotestů, vyhledávání informací apod.

- K archivaci výsledků výuky

Pomocí ICT mohou učitelé snáze archivovat výsledky učení žáků a dále s nimi pracovat (např. při plánování výuky).

Je zajímavé podívat se konkrétně, jak učitelé pracují s ICT, jaké k tomu mají vzdělání a jak ho využívají při práci se žáky se speciálními potřebami. Je možné také porovnat realitu na konkrétní škole nebo u konkrétního učitele s těmito výsledky. Pro ilustraci tedy uvádíme vybrané výsledky výzkumů, které byly realizovány na Ústavu primární a preprimární edukace Pedagogické fakulty Univerzity Hradec Králové a byly zaměřeny mj. na to, jak učitelé prvního stupně základní školy pracují s ICT obecně (Maněnová, 2009) a jak je využívají při práci se žáky se speciálními potřebami (Faberová a kol., 2006).

Mezi zajímavé výsledky lze zařadit to, že ze skupiny 519 respondentů (učitelů prvního stupně) pouze 2,9 % neprošlo žádným typem vzdělávání zaměřeného na ICT (obr. 1).

Obr. 1 Vzdělání učitelů prvního stupně ve zkoumaném výběru v oblasti ICT (Maněnová, 2009)

Třetina respondentů absolvovala kurz zaměřený na ICT v rámci dalšího vzdělávání pedagogických pracovníků a více než třetina se vzdělávala v oblasti ICT při studiu na vysoké škole i absolvovala určitý typ kurzu.

Na otázku Jak celkově hodnotíte průměrné využívání ICT (počítač, internet, interaktivní tabule, programy) ve své práci? odpověděla téměř polovina respondentů, že využívá ICT každý den (obr. 2).

Obr. 2 Průměrné využívání ICT ve své práci

Pokud byl dotaz zaměřen konkrétně na tvorbu příprav, zde většina respondentů (79 %) počítač nevyužívá a pouze 6 % respondentů je zvyklých tvořit přípravy na počítači na každou hodinu (obr. 3).

Obr. 3 Využití počítače při tvorbě příprav

U jiných našich výzkumů (Faberová a kol., 2006) jsme se zaměřili na práci se žáky se speciálními potřebami. Výzkumným souborem bylo 142 žáků (a jejich učitelů) se specifickými poruchami učení a s mentálním postižením, kteří byli individuálně integrováni v běžných školách. Při práci s těmito žáky a při přípravě uvádějí učitelé poměrně intenzivní využívání ICT, jak to můžeme vidět na obr. 4.

Obr. 4 Využití ICT při výuce (u integrovaných žáků)

V případě, kdy měli učitelé vyjmenovat pomůcky (speciální, didaktické, kompenzační) používané běžně u individuálně integrovaného žáka (obr. 5), objevily se ICT pouze u 17 % z nich; 83 % respondentů pak neuvedlo žádnou pomůcku z oblasti ICT, kterou používají. Pouze jeden učitel vyjmenoval pomůcky dvě, nikdo z nich více.

Obr. 5 Využití pomůcek z oblasti ICT u individuálně integrovaných žáků

Využití ICT přímo ve výuce je podmíněno vybaveností školy. Podle Českého statistického úřadu (2010) bylo v roce 2009 na prvním stupni základní školy 16 počítačů na 100 žáků a na druhém stupni základní školy 21 počítačů na 100 žáků (obr. 6).

Obr. 6 Počet počítačů na 100 žáků (upraveno podle ČSÚ, 2010)

Je však překvapující, že ICT přímo při výuce vůbec nepoužívá skoro polovina učitelů běžných škol (obr. 7). V současné době se zlepšuje vybavenost škol z hlediska ICT, a proto využití dataprojektorů, interaktivních tabulí, počítačů atd. by podle našeho názoru mělo být samozřejmou součástí vyučovacího procesu.

Obr. 7 Využití počítačů učiteli při výuce

Z výsledků výzkumů vyplývá, že většina učitelů prošla určitým typem vzdělávání v oblasti ICT a základní školy také mají poměrně velký počet PC na 100 žáků (16 ks na prvním stupni, 21 ks na druhém stupni). 46 % učitelů určitým způsobem počítač využívá každý den a pouze 10 % ho nepoužívá vůbec. Horší situace je v zapojení počítačů přímo do výuky (45 % učitelů nepoužívá vůbec). Na druhou stranu například statistické údaje o počtu PC zahrnují i techniku starší, která mnohdy není využitelná pro práci s moderními výukovými programy. Také samotný fakt, že učitel absolvoval specifickou formu vzdělávání, neznamená, že je dobře připraven. Mnoho učitelů absolvovalo kurzy již před delší dobou, přičemž zvláště u ICT je zastarávání informací poměrně rychlé.

U žáků se speciálními vzdělávacími potřebami je využívání ICT na poměrně nízké úrovni, například speciální software, který je běžně dostupný již mnoho let (viz kapitolu Speciální software v edukaci dětí a žáků se speciálními vzdělávacími potřebami), učitelé používají spíše výjimečně. Lepší je situace s využíváním běžných výukových programů (asi polovina učitelů) a běžné techniky (asi třetina).

2. MOŽNOSTI VYUŽITÍ ICT UDĚTÍ SE SPECIÁLNÍMI POTŘEBAMI

Pavel Zikl, Petra Bendlová

Děti, žáci astudenti se speciálními potřebami jsou velmi heterogenní skupinou, do které patří (školský zákon, § 16, 17):

- žáci se zdravotním postižením (mentálním, tělesným, smyslovým, svíce vadami, vadami řeči aspecifickými poruchami učení[2]; viz obr.8),

- žáci se zdravotním znevýhodněním (jedná se ožáky dlouhodobě nemocné nebo se zdravotním oslabením, což vyžaduje zohlednění ve vzdělávání),

- žáci se sociálním znevýhodněním (nízké sociálně kulturní postavení, ohrožené sociálně patologickými jevy, ústavní nebo ochranná výchova, azylanti),

- žáci mimořádně nadaní.

Obr.8 Žáci se zdravotním postižením vzákladních školách vČR, školní rok 2008/2009 (Ústav pro informace ve vzdělávání)

Uněkterých těchto dětí budeme ICT využívat stejně jako uběžné populace (např. děti se zdravotním znevýhodněním), jinde bude nutné „jiné“ použití běžného hardwaru asoftwaru (dítě nadané) audalších dětí budeme muset použít nejen speciální programy, ale také řadu speciálního hardwaru (např. žáci svíce vadami). Vymezení celé šíře možného využití ICT užáků se speciálními potřebami je důležité proto, abychom si uvědomili možný potenciál ukonkrétních dětí nebo tříd.

Oblasti využití ICT udětí se speciálními potřebami:

- výuka astimulace,

- individualizace,

- kompenzace,

- reedukace,

- diagnostika,

- standardní využití,

- tvorba speciálních výukových materiálů apomůcek,

- motivace,

- administrativa.

- Výuka astimulace

Při vyučování máme možnost používat širokou škálu programů pro osoby různého věku isrůzným postižením. Existují programy pro elementární vizuální asluchovou stimulaci těžce postižených, výukové programy zaměřené na děti smentálním postižením (smyslová výchova, čtení, počty…), programy pro 1. stupeň ZŠ (zaměřené na český jazyk, matematiku, odborné předměty), programy pro děti sporuchami učení, programy pro rozvoj komunikačních schopností (nejen pro žáky svadami řeči, ale ipro žáky vyrůstající vnedostatečně stimulujícím prostředí), programy zlepšující pozornost žáka apod. Prakticky neexistuje skupina, pro kterou by nebylo možné najít vhodné využití. Jednotlivé příklady jsou popsány vkapitole Speciální software vedukaci dětí ažáků se speciálními vzdělávacími potřebami.

- Individualizace

ICT jsou také vhodným nástrojem pro individualizaci výuky pro žáky srůzným typem speciálních potřeb. Nemáme na mysli pouze děti se zdravotním postižením (např. mentálním, tělesným), ale také žáky sporuchami učení nebo poruchou pozornosti avneposlední řadě také žáky mimořádně nadané. Právě pro tuto skupinu by mělo být využívání ICT ve výuce samozřejmostí, neboť umožní relativně snadno obohacování učiva, akceleraci postupu žáka, přípravu materiálů pro něj, realizaci jeho zájmů apod.

Specifickým případem individualizace je práce se žákem, který se po nějakou dobu nemůže přímo účastnit vyučování. To se relativně často týká dětí se zdravotním postižením amožná ještě častěji dětí se zdravotním oslabením (chronická onemocnění, recidivující onemocnění). Svyužitím dnes běžné techniky je možné komunikovat se žákem ajeho rodiči, udržovat kontakt mezi dětmi navzájem (e-mail, ICQ, Skype, Facebook apod.), zasílat dítěti samostatnou práci (PC, scanner) acelkově tak zmírňovat dopady jeho nepřítomnosti jak na jeho postup ve výuce, tak voblasti sociální. Zde je možné uvést jako příklad velký pozitivní dopad kontaktů se spolužáky ase školou, který můžeme pozorovat např. udlouhodobě hospitalizovaných dětí, kde je výuka sice zajištěna, ale tento kontakt pomáhá zlepšovat psychický stav dítěte. „Škola na dálku“ může být využita také udětí bez speciálních potřeb, které například srodiči po část roku pobývají mimo trvalé bydliště (např. práce vzahraničí).[3]

- Kompenzace

ICT (se speciálním hardwarem) mohou kompenzovat řadu vad. Umožňují například psaní žákům svážnými poruchami motoriky, zrakově postižení mohou prostřednictvím zvukového výstupu číst jakýkoliv text, zcela imobilní mohou komunikovat sokolím apod. Podrobněji je tato oblast rozvedena vkapitole Speciální hardware.

- Reedukace

Reedukací se obecně rozumí aktivita směřující knápravě nebo rozvoji narušených funkcí. Nejčastěji se stouto speciálně-pedagogickou metodou setkáme při práci se žáky sporuchami učení, ale také udětí sporuchou pozornosti asamozřejmě užáků se zdravotním postižením.

- Diagnostika

Velektronické podobě existuje řada diagnostických testů (psychologické, speciálně-pedagogické, didaktické), které je možno využívat nejen vpraxi poradenské, ale také vběžné školní praxi. Můžeme se setkat snásledujícími typy testů:

- Online testy

Na internetu je dostupné nepřeberné množství různých testů, znichž asi nejčastější jsou testy inteligence. Zde je nutné říci, že použití inteligenčních testů patří do rukou odborníka snáležitým vzděláním apraxí ajejich běžné užívání nemůžeme doporučit. Standardizace testu je proces velmi nákladný adlouhodobý, určena je iadministrace testu anáročné je ivyhodnocení ainterpretace výsledků. Laické používání neověřených IQ testů na webu nám nemůže poskytnout objektivní podklady pro práci anaopak může vést kmylným závěrům, které vkonečném důsledku dítě poškodí.

Na www stránkách mohou být „plně“ online testy (administrace ivyhodnocení testu), ale častější jsou testy, které můžete vyplnit adle instrukcí sami vyhodnotit, nebo takové, kde je dostupná tištěná verze testu. Udostupných testů je vždy na místě opatrnost, protože jen minimum znich je opravdu kvalitních, objektivních avyužitelných ipro laiky.

- Standardizované testy (kompletně zpracované pro využití na PC)

Dodavatelé standardizovaných testů dnes již nabízejí stále častěji dvě varianty dodání – tj. „papír – tužka“ averzi pro použití na PC nebo prostřednictvím www aplikace.[4] Většina testů je určena pouze psychologům, ale existuje iřada takových, které mohou využít speciální pedagogové nebo učitelé. Jako příklad testu administrovaného plně na PC můžeme uvést Test struktury zájmů (AIST-R), který mohou aplikovat např. výchovní poradci vrámci poradenství voblasti profesní orientace.

- Didaktické testy, testy vrámci výukových programů

Na www stránkách nalezneme značné množství různých didaktických testů uplatnitelných ve školách. Některé testy jsou dílem učitelů škol, jiné pak produktem institucí zabývajících se testováním (např. nyní dostupné zkušební testy pro novou státní maturitu). Didaktické testy obsahuje také řada výukových programů.

- Standardní využití

Zde se jedná opráci sICT ve všech oblastech, kde je tato technika využívána intaktní populací. Počítač můžeme využít jako pracovní nástroj, zdroj informací, slouží pro zábavu anaplňování volného času, poskytuje nám nové možnosti komunikace atd. (viz úvod publikace)

- Tvorba speciálních výukových materiálů apomůcek

Učitelům adalším pracovníkům umožňuje produkci individualizovaných pomůcek, pracovních listů adalších materiálů, které tvoří doplněk či alternativu knormálně dostupným tištěným učebnicím asešitům. Zde můžeme například jednoduchým způsobem upravit běžně používané materiály (např. zvětšení akontrastní tisk textu pro žáka svadou zraku) nebo vytvořit pracovní listy speciální (např. zjednodušené pro žáka smentálním postižením).

- Motivace

ICT mohou být motivující pro všechny děti bez rozdílu, ale vpřípadě dětí se speciálními potřebami můžeme nalézt řadu specifik. Například udětí se sociálním znevýhodněním, které často přístup kpočítači ainternetu nemají, je motivační efekt velmi silný. Obdobně udítěte stělesným postižením, které může díky ICT se speciálním hardwarem vykonávat řadu pro nás běžných činností (napsat e-mail, zahrát si hru, pracovat bez pomoci druhé osoby apod.), je motivační působení také významné. Je ale třeba dbát na to, aby „za odměnu“ nedostával žák kompenzační pomůcky, protože na jejich použití má nárok bez ohledu na své aktuální chování nebo výkon.

- Administrativa

Doufáme, že postupná elektronizace bude mít pozitivní dopad ina snížení administrativní zátěže kladené na učitele aředitele škol obecně anebude mít dopad spíše opačný (kpapíru přibude ještě elektronická verze). Využití specializovaného softwaru je nyní běžné uporadenských institucí (vedení databáze klientů, archivace výsledků apod.), ale řadu možností má iučitel svyužitím běžného softwaru ahardwaru. Některé výukové programy kupříkladu umožňují vytváření profilů jednotlivých uživatelů atím sledování jejich postupu apřizpůsobení úrovni žáka. Archivace výsledků činnosti je svyužitím scanneru velmi snadná amůže dovolit hodnocení postupu žáka (atím ipráce pedagoga), například užáka sdysgrafií nebo smentálním postižením, kdy můžeme srovnávat výsledky iněkolik let staré, ato bez nutnosti skladování velkého množství papírových dokumentů.

Mnoho zde uvedených bodů se vpraxi prolíná arozdělení slouží spíše pro ilustraci možností ICT. Například řada programů pro diagnostiku obsahuje modul pro evidenci jednotlivých dětí (administrativa) ataké moduly pro cvičení (stimulace, reedukace). Obdobně množství výukových programů obsahuje kontrolní testy (diagnostika) ajsou zpracovány tak, aby vzbuzovaly audržely zájem dětí (motivace).

Možnosti ICT se vsoučasnosti stále rozšiřují vsouvislosti stechnickým pokrokem azároveň sklesající cenou jednotlivých komponent. Jako příklad zde můžeme uvést interaktivní tabuli, která byla před několika lety výkřikem moderní techniky adnes ji najdeme na mnoha běžných školách. Objevuje se také stále nový hardware isoftware určený pro osoby se speciálními potřebami, nalézáme nové možnosti pro využití ICT utéto skupiny avýčet možností používání ICT zastarává tedy poměrně rychle. Nesmíme vtomto případě opomenout ani invenci atvořivost učitelů aspeciálních pedagogů, kteří sami hledají nové cesty využívání ICT. Musíme vtéto souvislosti doufat, že podpora pro školy aučitele nezůstane pouze vrovině verbální, ale bude iprakticky realizována nejen prostřednictvím zlepšování vybavenosti našich škol, ale také voblasti vzdělávání učitelů vtéto dynamicky se rozvíjející oblasti.

Asi největší specifika při využívání ICT najdeme udětí se zdravotním postižením (mentálním, tělesným, smyslovým, narušenou komunikační schopností), aproto se jim vnásledujících kapitolách budeme věnovat podrobněji.

2.1 ICT UDĚTÍ SMENTÁLNÍM POSTIŽENÍM

Pavel Zikl

Skupina osob smentálním postižením tvoří asi 3% celé populace, přičemž prakticky všichni jsou diagnostikováni vprůběhu školní docházky atvoří tak daleko největší skupinu mezi dětmi se zdravotním postižením vnašich školách (mimo dětí sSPU, viz obr.8). Vsoučasnosti se většina znich vzdělává ve školách speciálních (ZŠ praktická, ZŠ speciální, výjimečně speciální třídy běžných škol) ajen velmi malá část znich je individuálně integrována (4,4%; Ústav pro informace ve vzdělávání, 2009). Počet individuálně integrovaných žáků ale postupně narůstá avzhledem kvelkému celkovému počtu dětí stímto postižením (více než 25000 žáků ve školním roce 2008/2009; ÚIV) znamená imalý procentuální nárůst poměrně značný přírůstek vabsolutních číslech.

Při posuzování možností využití ICT je nutné si také uvědomit velkou heterogenitu celé této skupiny. Tvoří ji totiž děti srůzným stupněm mentálního postižení, jejichž možnosti při práci sICT jsou diametrálně rozdílné.

Podle závažnosti mentální retardace rozlišujeme následující stupně[5] (Mezinárodní klasifikace nemocí – MKN-10):

- F70 – lehká mentální retardace (IQ 50–69),

- F71 – středně těžká mentální retardace (IQ 35–49),

- F72 – těžká mentální retardace (IQ 20–34),

- F73 – hluboká mentální retardace (IQ < 20).

Daleko největší podíl tvoří osoby slehkým mentálním postižením (ca85%). Asi 10% jsou lidé spostižením středně těžkým, 3,5% stěžkým a1,5% shlubokým mentálním postižením (Sattler in Černá, 2008).

Mimo toto základní rozdělení celou věc komplikuje řada dalších vad, které se smentálním postižením pojí (tělesné vady, poruchy chování, smyslové vady, epilepsie apod.) nebo unichž je mentální retardace jedním ze symptomů (např. děti sdětským autismem, Downovým syndromem).

Když si uvědomíme, že hranice mentálního postižení (69 bodů) leží 30bodů od průměrného IQ, tak teprve vyplyne velký rozdíl uvnitř celé skupiny dětí smentálním postižením. Udítěte při horní hranici lehké mentální retardace (blíží se 70) je rozdíl oproti dítěti na spodní hranici průměru (90) jen 20bodů, přičemž od dítěte stěžkým mentálním postižením ho odděluje více než 30bodů. Možnosti edukace jsou zde tedy velmi rozdílné apochopitelně bude značně odlišné ivyužívání ICT.

UČIVO – 1. a2. období

RVP pro ZV

RVP pro ZŠ speciální

2.2 ICT UDĚTÍ STĚLESNÝM POSTIŽENÍM

Pavel Zikl

- svalová síla,

- rozsah pohybu,

- úchop,

- přesnost pohybu,

- vytrvalost.

2.3 ICT UDĚTÍ SNARUŠENOU KOMUNIKAČNÍ SCHOPNOSTÍ

2.4 ICT UDĚTÍ SVADAMI ZRAKU

2.4.1 POMŮCKY NA BÁZI ICT PRO DĚTI SDIAGNÓZOU NEVIDOMOST

2.4.2 POMŮCKY NA BÁZI ICT PRO OSOBY SLABOZRAKÉ

2.5 ICT UDĚTÍ SVADAMI SLUCHU

2.6 ICT UDĚTÍ SE SPECIFICKÝMI PORUCHAMI UČENÍ

- neporozumění úvodním pokynům,

- náročnost zpracování pokynů předaných prostřednictvím počítače (zejména písemně – ovlivněno kvalitou čtení žáků sSPU, tj. problémy se správností čtení, problémy se čtením sporozuměním, rychlostí čtení aj.),

- absence kvalitní zpětné vazby,

- grafické zpracování prezentovaného (problematická bývá zejména lokalizace objektů na obrazovce, barva pozadí aobjektů, počet zobrazených objektů, počet aktuálně použitých barev).

Table of Contents

Úvod

1. Využití ICT učiteli

2. Možnosti využití ICT u dětí se speciálními potřebami

2.1 ICT u dětí s mentálním postižením

2.2 ICT u dětí s tělesným postižením

2.3 ICT u dětí s narušenou komunikační schopností

2.4 ICT u dětí s vadami zraku

2.4.1 Pomůcky na bázi ICT pro děti s diagnózou nevidomost

2.4.2 Pomůcky na bázi ICT pro osoby slabozraké

2.5 ICT u dětí s vadami sluchu

2.6 ICT u dětí se specifickými poruchami učení