Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

M. Dirlam

Stavební truhlářství

Tradice z pohledu dneška

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

jako svou 5128. publikaci

Odpovědná redaktorka Věra Slavíková

Sazba Květa Chudomelková

Počet stran 112

První vydání, Praha 2013

Vytiskla tiskárna Tisk Centrum, s.r.o.

Z originálu: M. Dirlam. Stavební truhlářství pro odborné, řemeslnické a pokračovací školy, 2. opravené a rozšířené vydání, Nákladem České grafické akciové společnosti Unie, 1909.

© Grada Publishing, a.s., 2013

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2013

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-247-4721-7

TIRÁŽ ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

Podle sazby Květy Chudomelkové e-knihu ve formátu EPUB vytvořil Milan Vilímek Jihlavský

ISBN 978-80-247-8464-9 (elektronická verze ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-8465-6 (elektronická verze ve formátu EPUB)

Předmluva

Stavební truhlářství pro odborné, řemeslnické a pokračovací školy sestavil a k vydání připravil M. Dirlam, ředitel Královské české zemské řemeslnické školy v Kolíně. Druhé, opravené a rozšířené vydání, které vám předkládáme, vyšlo v roce 1909 nákladem České grafické akciové společnosti v Praze. Kniha je názorná, s množstvím detailů z oblasti stavebně-truhlářských spojů týkajících se konstrukčního řešení dveří, oken, podlah, schodů a obložení stěn, ale také například výkladních skříní a výkladců vyráběných na přelomu 19. a 20. století. Na více než 260 kresbách je detailně rozkresleno řešení tradičních postupů, ale i konstrukce speciální, jako jsou okenice, žaluzie či rolety u oken, okna posunovací i sklápěcí včetně kování a dalších mechanismů. Najdete zde také konstrukce trámových, tabulových i kazetových stropů. Z knihy podložené dlouholetou praxí a znalostmi autora je cítit láska ke dřevu a k poctivé, kvalitní řemeslné práci.

Text předkládáme ve stejné podobě, jakou měl při vydání, z něhož jsme čerpali. Je tedy samozřejmé, že některé ze zde uvedených informací již neplatí a od některých postupů se již upustilo. Publikace je spíše podkladem pro projektanty a firmy zabývající se stavebním truhlářstvím a zejména pak rekonstrukcemi historických staveb a restaurováním stavebně-truhlářských výrobků.

Podle originálu jsme zachovali také pravopis, zůstaly zde tedy z dnešního pohledu archaismy nebo původní zápis některých slov. Věříme, že to není na závadu knihy, ale naopak to jistým způsobem čtenáři přiblíží dobu, v níž tato publikace vznikala.

Redakce

Knížek s architektonickými, stavebními a výrobními detaily není nikdy dost. O detailech stavebního truhlářství to platí dvojnásob. A to zejména pokud jde o prvky, které se sice již běžně nevyrábějí, ale stále se používají. Taková sklápěcí okenice, která se úhledně složí do niky ve stěně, dřevěná roleta, žaluzie či předsazený výkladec. Při pohledu na hotový díl se jeho výroba zdá jednoduchá. Až do chvíle, kdy potřebujete zadat truhláři správné rozměry, profilaci a fungující detaily. Pak přijde ke slovu tato nadmíru užitečná knížka nazvaná prostě Stavební truhlářství. Osobně ji dle různých pramenů upravil v roce 1909 ředitel Královské české zemské řemeslnické školy v Kolíně M. Dirlam, a to tak, jak mají podobné příručky vypadat. Názorně, s množstvím detailů a nezbytným popisem, stačí už jen proschlé dřevo a ostrý hoblík. Tato kniha by rozhodně neměla chybět ve vaší (nepochybně dřevěné) knihovně.

Ing. arch. Ondřej Šefců
(Národní památkový ústav)

V novém vydání knihy Stavební truhlářství pro odborné, řemeslné a pokračující školy z roku 1909 se vám dostává do rukou kniha, která výrazně prohloubí znalosti odborníků z oblasti stavebně-truhlářských spojů. Při studiu této příručky se nejen odborník, ale i laik seznámí s tradičními konstrukčními řešeními domovních rámových dveří včetně obložení zárubní a rámů, ale i výkladních skříní či výkladců vyráběných na přelomu 19. a 20. století. Současné stavební firmy, které opravují a restaurují staré domy, by měly publikaci využívat jako jeden z informačních zdrojů, měla by se stát jejich každodenním pomocníkem. Dle mého názoru není na stejné kvalitativní úrovni v současné době na knižním trhu podobná příručka dostupná.

Doc. Ing. Daniela Tesařová, Ph.D.
(vedoucí Ústavu nábytku, designu a bydlení, Mendelova univerzita v Brně)

Vlastnosti dřeva arůzná spojení dřev

Truhlář používá kvýrobě svých tovarů nejvíce řezaného dřeva oslabších tloušťkách aspojuje jednotlivé konstruktivní části různými zářezy, klihem, dřevěnými nebo železnými hřeby avrtulemi.

Výrobek má býti nejen konstruktivně ale islohově správný adokonalý anemá podléhati změnám, jež mu přivoditi může dřevo; přijímá-li ze vzduchu vlhko anebo když svou vlastní vlhkost ztrácí.

Přijímá-li dřevo ze vzduchu vlhko, nabývá hlavně ve směru kolmém kvláknům větších rozměrů, ono botná; botnání je dosti nestejné, neboť závisí na hustotě vláken. Ztrácí-li naopak dřevo na vzduchu vlhkost, rozměry jeho se menší, ono sesýchá. Střídavé botnání asesýchání zove truhlář pracování dřeva. Změna rozměrů ve směru vláken jest jen nepatrná, aproto se kní obyčejně neobrací zřetel.

Včím větších plochách se dřevo vyskytuje, tím více také pracuje. Různá dřeva sesýchají také různě, tak např. dříví borové sesýchá 0,3 %, dřevo bukové o6–7 %. Však ani totéž dřevo nesesýchá nebo nebotná stejnoměrné anemůže-li tak volně činiti, bortí nebo kroutí se mnohdy atéž trhá.

Těchto velice škodných vlastností dřeva má truhlář hlavně pamětliv býti. Vedle toho má však také znáti ještě jiné vlastnosti jeho, jako že jest ve směru vláken štěpno, že jest ohebno apružno, ale přes vlákno těchto vlastností postrádá. Dřevo možno ve směru vláken velmi snadno zpracovati do nejjemnějších článků apodrobností; kdežto napříč jen ztěžka améně čistě.

Dřevo dle potřeby se klíží, atu stává se často, že při dobré jakosti dřeva aklihu nelze sklížené části od sebe již odděliti, aže dříve povolí dřevo ve svém vláknu než vploše klížené. Je-li dřevo vystaveno střídavému vysýchání avlhnutí, podléhá brzy hnilobě.

Má-li dřevo změnám vlhkostí nejméně podléhati, je třeba:

1. Dříví včas káceti, tj. tenkráte, když pohyb jeho štav ivzrůst přestává, ato jest vdobě od října do ledna; nejlepší dříví, jest kácené vprosinci;

2. dříví vysušovati způsobem přirozeným na slunci neb umělým. Vysušování dřeva má se díti zvolna, ježto by se dřevo jinak trhalo. Nejlépe jest uložiti dříví pod kůlnami vhranici na místo suché, do průvanu tak, aby mezi ním mohl prouditi vzduch, tedy vypodkládati je. Dříví, které nemožno skládati pod kůlny, nemá ležeti volně na vzduchu, aby bylo vystaveno slunci apovětrnosti; má se opatřiti lehkou střechou, již lze zhotoviti ze dřeva špatnější jakosti.

Vůbec má každý truhlář svým zásobám dřeva věnovati největší péči apozornost.

Umělé vysušování děje se ve zvláštních komorách buď horkým vzduchem (kouřem zpaliva) anebo parou;

3. dříví luhovati, t j. zbavovati je šťáv buď vodou proudící (což se vyskytuje udříví po řekách plaveného) anebo parou;

4. převrátiti mu vlákna, čehož se dociluje rozřezáváním aopětným spojováním dřev obráceně; tím zabraňuje se také tak zvané vrhání se dřeva, např. při rýsovacích deskách, školních tabulích atp.;

5. dyhovati je, t j. opatřiti je po obou stranách tenkými pláty dřevěnými, tzv. dyhami, jichž vlákna se často také kladou napříč svlákny dřeva dyhovaného;

6. vhodným způsobem je skládati avázati zmenších kusů, které se buď ve spáře prostě klíží nebo tak vážou, že se spára opatří:

a) polodrážkou (obr.1., 2., 3.), která se dělá ve všech třech případech do poloviny tloušťky dřeva hluboká, široká vobr.1. jako jest hluboká, vobr.2. a3. jako jest tloušťka dřeva,

b) drážkou apérem (obr.4., 5., 6., 7.), které dostávají vobr.4., 5. a6. tloušťku išířku rovnající se ⅓ tloušťce dřeva; vobr.7. jest tloušťka rovněž ⅓ tloušťky dřeva, šířka však vhořejší části rovná se tloušťce avdolejší části půl druhé tloušťce dřeva,

c) drážkou svloženým pérem dřevěným neb kovovým (obr.8., 9., 10.), ježse dělá vobr.8. a9. tlusté ⅓ tloušťky dřeva, vobr.10. as 5mm; široké jest vprvých dvou případech jako tloušťka dřeva vtřetím případě as 12mm,

d) drážkou apérem přesazeně (obr.11.),

e) plochými neb válc. čípky (obr.12., 13.), jež dostávají tloušťku rovnající se vobr.12. ¼, vobr.13. ⅓ tloušťky dřeva adélku 1 až 2 tloušťky dřeva,

f) plochými čípky rybinovými (obr.14.), které mají vužším svém místě šířku ¼ šířky spojovaného dřeva, výšku též ¼ šířky avzdálené jsou od sebe na 2 šířky spojovaného dřeva, aneb spojí se dřeva:

g) svlakovou lištou (obr.15.) (hloubka rybinové drážky 6–10mm atloušťka svlaku rovná se tloušťce prkna) neb

h) okrajovou čili čelní lištou na péro aněkdy ina čep (obr.16. a., b., c.); zde uveden také často užívaný způsob, kde čelní lišta jest silnější než podélné dřevo (obr.c.).

Dřeva nedosti dlouhá, nebo zpříčin konstruktivních, třeba vázati do délky; obyčejně děje se tak udřev menší šířky ato:

b) čepováním, tj. na čep adlab skolmým nebo šikmým čelem (obr.35., 36.) délka čepu rovná se 1 ½ tloušťky dřeva.