Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Vladimír Jelínek

Jak zvládat emoce pomocí obrazů živlů
Praktický návod na dosažení emoční rovnováhy

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5020. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Lucie N. Marková
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Počet stran 160
První vydání, Praha 2013
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2013
© Vladimír Jelínek, 2013
Art concept obálky © Yvetta Hánlová, 2013

ISBN 978-80-247-4609-8

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-7985-0 ve formátu PDF
ISBN 978-80-247-7994-2 ve formátu EPUB

O AUTOROVI

Ing. Vladimír Jelínek

* 13. 9. 1967 ve Strakonicích

Spolumajitel a jednatel společnosti Joalis.

Vladimír Jelínek je spoluautorem, lektorem a nadšeným propagátorem metody řízené a kontrolované detoxikace organismu. Kromě publikační, přednáškové a organizační činnosti již několik let pracuje také jako detoxikační poradce.

Osud ho přivedl k přírodní medicíně tak trochu oklikou – přes studium hry na klarinet a saxofon na konzervatoři, oboru mikroelektronika na ČVUT a práv na PF Univerzity Karlovy v Praze. Na ČVUT v Praze se specializoval na analýzu lidské řeči pomocí počítače, holografii a spektrální analýzy informace a to mu umožnilo přistoupit k problematice informační medicíny vědeckou cestou.

Jeho práce v oblasti obchodu ho v roce 2000 přivedla k setkání s MUDr. Josefem Jonášem, nestorem alternativní medicíny, se kterým vybudoval teoretické základy úspěšné firmy Joalis a projektu detoxikační medicíny C.I.C., která používá speciální informační preparáty.

V rámci svých badatelských aktivit se věnuje především problematice toxicity kovů a radioaktivních látek a jejich vlivu na chronické zdravotní problémy, problematice genomu s ohledem na detoxikační terapie a zkoumání souvislostí mezi emocemi, zdravotními obtížemi a detoxikací. K jeho přednostem patří orientace v různých vědních oborech (medicína, mikroelektronika, programování, teorie vlnění, teorie hudby, kvantová fyzika, filosofie, religionistika…).

Vladimír Jelínek je autorem úspěšných publikací Abeceda detoxikace podle MUDr. Josefa Jonáše a Detoxikace lidské mysli. V minulých letech publikoval řadu článků v časopisech Meduňka, Regena a dalších, pravidelně přispívá do bulletinu informační a celostní medicíny Joalis info.

V současné době se věnuje kromě výzkumu zejména publikační a přednáškové činnosti, je lektorem odborných seminářů metody řízené a kontrolované detoxikace. Zároveň stále pracuje jako detoxikační poradce, aby mohl uceleně spojit detoxikační a holonomní teorie s praxí.

Mezi jeho hlavní zájmy patří hudba a sport, je nadšeným lyžařem-běžkařem, cyklistou a běžcem, účastnil se několika maratonů a půlmaratonů. Vytrvalostní sporty považuje za určitý druh meditačních cvičení, při kterých se sportovec soustředí pouze na co nejdokonalejší provedení a procítění stále stejných a zdánlivě monotónních pohybů.

PŘEDMLUVA

Tato kniha se původně měla nazývat Umění emocí. To proto, že pracovat se svými emocemi je jistý druh umění. A také proto, že pomocí vizualizací živlů a výtvarného umění lze se svými emocemi pracovat na nejhlubší úrovni lidské duše.

Vydavatel mi sdělil, že tento název není pro knihu vhodný. Z názvu není totiž jasné, o čem kniha vlastně je. Měl pravdu. Kniha se tedy jmenuje Jak zvládat emoce pomocí obrazů živlů. Spojení slov umění emocí se objeví v textu mnohokrát. Je jím myšlena technika představení si správného a příslušejícího obrazu s živlovými prvky právě v tom okamžiku, kdy člověk prožívá svou nepříjemnou emoci a chce se jí zbavit.

ÚVOD

Má vlastně ještě cenu psát nějakou knihu o lidských pocitech? Vždyť o emocích už bylo napsáno snad téměř všechno...

Když jsem se zhruba před dvanácti lety seznamoval se zákony čínského pentagramu, nebylo mi jasné, v čem jsou vlastně elementy (prvky posazené do jednotlivých vrcholů pentagramu – oheň, země, kov, dřevo a voda) užitečné pro lidské zdraví. Již mnohokrát jsem se v minulosti utvrdil v tom, že moudří prapředci nedělali nic „jen tak“, pouze z „estetických důvodů“. Vše mělo svůj účel a praktické využití, avšak zapadaje do vnitřních souvislostí byl celek skutečně uměleckým výtvorem dokonalosti.

Přečetl jsem mnoho dostupných knih, ezoterických i alchymistických, které pojednávají o tom, jak zacházet s elementy. Tyto knihy jsem četl znovu a znovu, ale stále jsem tak úplně nechápal...

Ten okamžik přišel na podzim roku 2008. Bylo to v těžkém období mého života, když jsem se dověděl o nevěře své bývalé ženy. Pochopil jsem, že ten nádherný sen o společném soužití ve společně vybudovaném domě s dvěma krásnými, tehdy ještě malými dcerami najednou končí. Čekal nás rozvod, dělení majetku, musel jsem přijmout skutečnost, že odteď své dvě dcery neuvidím každý den. Jinými slovy čekaly mě všechny ty nepříjemnosti, které jsou s rozchody a rozvody partnerů spojeny. V samotě Podšumaví, kde jsme tehdy bydleli, tedy nastal ideální stav pro to, abych se na čas stal poustevníkem a pochopil své „démony“ čili emocionální programy.

A najednou se živly vynořily... Najednou bylo to poznání dokonáno. Lidské pocity a emoce každého z nás jsou ve skutečnosti těmi živly! To znamená, že radost je oheň, starost je země, smutek je kov, strach je voda, agrese je dřevo. Jak jednoduché. A právě v té jednoduchosti, jak jsem za ta léta práce s živly pochopil, spočívá největší síla světa. Práce s vlastními živly je magií v pravém slova smyslu. Emocionální mozek, kde se emoce, které mají svůj biochemický základ, vytvářejí, je tou největší alchymistickou dílnou. Zde je možné dospět k syntéze kamene mudrců, všeléku a zároveň cesty všeho poznání, tedy pravého vhledu do reality, kterou každodenně vnímáme svými smysly.

Pochopil jsem, že vzájemné souvislosti prvků, tj. jejich překonávání (ničení) a posilování (přeměňování), jsou emocionálními zákony každého lidského mozku. To vlastně věděli již naši předci.

Proto je mým přáním, aby se tato kniha stala mostem mezi prastarou moudrostí našich dávných předků, tajemstvím podstaty stvoření světa a soudobým myšlením čtenáře žijícího v moderní době. Vím, bude to znít velmi ambiciózně, ale jsem z hloubi celé své duše přesvědčen, že se touto knihou dotýkáme samotných základů, na nichž je postavena podstata lidské bytosti.

Jednotlivé díly umění emocí vznikaly postupně od roku 2008. Byly tvořeny jako jednotlivé kapitoly, resp. články psané do bulletinu informační medicíny Joalis info. Již tehdy vznikaly se záměrem budoucího vytvoření této knihy. Dnes bych jistě napsal mnoho věcí jinak, přinejmenším bych totéž jinak formuloval. Zasahovat do hotových textů by ale možná nebylo to pravé, neboť jsem si vědom, že každý článek je dokumentem myšlení své doby i vývoje autora. Čtenáři, který se začíná orientovat v živlové stránce své osobnosti, bude možná milejší i užitečnější procházet se články napsanými „na cestě“, v určité konkrétní etapě i mého vývoje na cestě k celému pochopení umění emocí.

Vím, že řada myšlenek obsažených v této knize se bude opakovat. Záměrně jsem ponechal i ty pasáže, které se prolínají nebo opakují. To proto, že – jak znovu připomínám – tyto studie umění emocí vznikaly postupně jako samostatné články a byly napsány podle mého nejlepšího vědomí v době otištění. Tím chci říci, že článek měl v tu chvíli, alespoň podle mého soudu, největší vypovídací hodnotu jako celek.

Jednotlivé kapitoly umění emocí, vznikající pravidelně každé dva měsíce, proto nazvěme etudami. Chápejme je jako samostatná cvičení, která bychom měli trénovat popořadě, podobně jako se postupně tříbí jednotlivé skladby pro dosažení mistrovství.

Každá kapitola je zamýšlena jako samostatná meditace na živlové vizualizace. Základním předpokladem pro pochopení této knihy je schopnost vizualizovat, tedy udržet v mysli obraz s živlovou tematikou po dobu alespoň několika desítek sekund. To znamená zpětně si v paměti vyvolat a udržet obrazy situací, s nimiž se v životě běžně setkáváme (například hořící dřevo v krbu).

Umění emocí představuje jednu z prazákladních a hlubokých technik, jak pracovat na vyváženosti a správném používání vlastních emocí. Rozvíjí lidskou osobnost, a dovoluje tak člověku prožívat plněji a bez emocionálního balastu každý jednotlivý den.

Pokud si čtenář z této knihy odnese byť jen jedinou myšlenku, která mu bude ku prospěchu, splnila kniha moje očekávání. Bude-li se čtenář ke knize vracet opakovaně, pak budu rád, že s ním budu moci sdílet hluboké pravdy lidské civilizace, kterých se tato kniha snaží dotknout.

Srí Lanka, Moragalla, neděle 11. 2. 2012

UMĚNÍ EMOCÍ A OČISTA ORGANISMU OD TOXICKÝCH LÁTEK

Než se ponoříme do témat umění emocí, je nutno poznamenat, že se tyto techniky budou daleko lépe provádět člověku, který se dokáže koncentrovat, tedy podržet dostatečně dlouhou dobu (alespoň několik desítek sekund) ve své mysli myšlenku. Znamená to udržet obraz anenechat se vyrušit podnětem vnějšího světa nebo nějakou jinou vlastní emocionální slabinou.

Ze své zkušenosti zpráce terapeuta vím, že tuto schopnost vlastně nemá většina lidí, kteří do mé poradny docházejí, avšak mnozí znich si to nechtějí připustit. Ze začátku lze těmto lidem výrazně pomoci tím, že je budeme systematicky očišťovat od toxinů, které zná asvelikou důkladností popisuje toxikologická literatura či klasická medicína (ta však snimi ve své péči očlověka vlastně vkonečném důsledku nic nedělá nebo přiznává, že nedokáže nic dělat). Máme na mysli konkrétní toxiny jako například olovo, rtuť, dioxiny nebo skrytá ložiska infekcí, která se utvořila po dávno prodělaných akutních onemocněních (třeba mononukleóze, borrelióze nebo angíně) jako důsledek kombinace stresu, který jsme vté době prožívali, potřeb mikroorganismů usadit se vhostitelském prostředí avneposlední řadě nedokonalosti vlastních imunitních mechanismů (tedy například úplné nedoléčení nemoci proto, že člověk pospíchal zase plnit svoje povinnosti).

Všechny tyto výše uvedené toxiny působí více či méně na nervový systém člověka, ato jak na jeho vegetativní složku (podvědomé pochody organismu – srdeční činnost, pohyb trávicí soustavy, metabolismus apod.), tak na periferní nervy (tj. na vědomou složku vnímání). Člověk, který má nervový systém amozek neustále stimulovaný cizorodými zdroji, tj. toxiny zvnějšího světa, ato vpodprahových podnětech, bude ve své snaze osoustředění neustále „vyrušován“ těmito vlivy vpodobě permanentního dráždění astimulování příslušných částí nervového systému.

Co by mělo předcházet umění emocí, pokud čtenář nemá jistotu vkoncentraci své mysli? Má odpověď je jednoznačná: detoxikujte srozvahou, postupně apo smysluplných částech svůj organismus anervový systém, ato nejméně po dobu jednoho roku až dvou let. Toto vyslovuji svědomím své odbornosti – terapeuta, který již dvanáct let přijímá ve své poradně klienty snejrůznějšími zdravotními obtížemi asnaží se jim pomoci detoxikačními terapiemi. Říkám to také proto, že jsem se po mnoho let svelkým zapálením pro věc asvědeckým přístupem zabýval tím, co všechno může být toxinem (jedem) pro organismus aco je vsouladu spoznatky vědy, tedy moderní toxikologie atoxikokinetiky (nauka ovstupu jednotlivých konkrétních toxinů do organismu, ojejich pohybu, ukládání do určitých tkání avylučování ztěla). Zároveň jsem se se zaujetím výzkumníka ainovátora podílel spolu sMUDr.Josefem Jonášem na vzniku informačních detoxikačních preparátů Joalis, které jsem také všechny během těch dvanácti let na sobě vyzkoušel. To vše mě dovedlo až ke vzniku této publikace, neboť bez mých prožitků avhledu do podstaty zdraví člověka by skutečně nebylo možné tuto knihu zformulovat.

Ve své detoxikační poradně jsem přijímal (astále přijímám) klienty asystematicky jsem jim pomáhal detoxikovat jednotlivé orgány nebo odstraňovat jednotlivé toxiny. Výsledky byly často ohromující, až neskutečné. Očista nervového systému patřila apatří kzákladním opěrným bodům celé naší detoxikační filozofie. Psychických proměn jednotlivců si nejprve začne všímat jejich okolí (to když se změní jejich reakce na tytéž emocionální podněty – například vnímání rodiče areakce na slovní nebo mimoverbální kritiku). Po určité době si však změn začne všímat již samotný člověk, který se očišťuje, to když například po půl roce působení očistného programu zjistí, že mu vlastně některé staré věci nebo prožitky již nevadí.

Co následuje po důkladné aúčinné očistě organismu?

Nyní je namístě zcela logická otázka: Co následuje po důkladné adobře provedené očistě organismu, tedy vyprázdnění od všeho balastu, který nám přinesl za našeho života okolní svět adosavadní sociální vztahy aživotní podmínky?

Analogická otázka zní: Když se nádoba vyprázdní aumyje, čím ji naplníme?

Tyto otázky vyvstaly vokamžiku, kdy jsme prošli snad téměř všechny možnosti toxinů, tedy dostupnou základní ipokročilou toxikologickou amikrobiologickou literaturu, anajednou jsme se sami sebe ptali: co dál? Intuitivně jsme vnímali, že při nalézání dokonalého lidského zdraví acelkové rovnováhy bude nutné postupovat formulacemi takzvaných psychosomatických toxinů, tedy těch emocionálních programů asmyček, které neustále člověku „otravují náladu“, přivádějí ho do stále stejných nesnesitelných nálad auzavírají ho do emočních světů vracejících se vnepřetržitém koloběhu. Další kapitola pro očistu psychiky se proto zabývala rušením starých emocionálních nábojů kdávným traumatizujícím prožitkům, ato nejen zdětství, ale – jak potvrzují moderní směry psychologie – také kmimovědomým prožitkům člověka vobdobí nitroděložního vývoje.

Staré zážitky zůstávají, ty již zůstanou vyryty jako prastaré reliéfy pravěkého člověka do skály, avšak lze změnit emocionální vztah ktěmto vzpomínkám. To znamená, že se pak stanou pouze jakousi popisnou epizodou ze života bez dalšího komentáře.

To jsme ale stále vprvní etapě, tedy vetapě vyprazdňování pomyslné nádoby od toxinů, ať se jedná otoxiny fyzické, nebo psychické. Stále zůstává nezodpovězená otázka, čím budeme tuto imaginární nádobu naplňovat poté, co jsme ji omyli...

Pět prvků, pět živlů, pět principů, pět pocitů, pět emocí

Každý člověk má svoji unikátní povahu. Přesto lze většinu lidí zařadit do několika málo povahových skupin definovaných psychologií. Každá znich je charakteristická určitým druhem chování ve vztahu ke konkrétním emocionálním podnětům přicházejícím zvnější. Tak například na tutéž kritiku od druhého člověka vyslovenou stejným tónem, se stejnou naléhavostí iobsahem sdělení bude několik různých lidí sodlišnou povahou (tedy emocionalitou) reagovat zcela jinak...

Psychologický přístup rozebírá povětšinou jednotlivé životní situace, tedy například situace konfliktní, úzkostné či takové, které vedou ksebelítostem. Snaží se vnich nalézt klišé, tedy emocionální východisko jednání. Řešením je rada, konkrétní návod, jak určitou životní situaci zvládat jinak, lépe azodpovědněji vzhledem kvlastní citové stabilitě.

Umění emocí vychází zodlišného principu. Jako základní východisko pro vznik této knihy posloužila prastará matrice lidského myšlení, matrice pentagramu (základní ideje zformulované čínskou filozofií atradiční čínskou medicínou). Spočívá vrozdělení poznatelného světa do pěti oddělených avzájemně zřetelně odlišitelných kvalit, ato na všech úrovních lidského poznání. Základních orgánů bylo postulováno pět, stejně tak je pět základních ročních období, chutí, zvuků, smyslů a– pro nás důležitých – emocí.

Základních lidských pocitů, zřetelně odlišitelných podle starověkých mudrců, je tedy také pět. Ktomuto poznání dochází imoderní psychologické školy, které více či méně popisují tytéž emoce. Stěžejní východisko této knihy tvoří předpoklad, že základních emocí je ve skutečnosti opravdu pět avšechny ostatní lidské pocity, které se často velmi nesnadno popisují, jsou jen základními emocemi převlečenými do mírně odlišných odstínů. Jestliže jiná psychologická škola uvádí například sedm základních emocí, pak lze ukázat, že ty dvě přesahující rámec pentagramu jsou zařaditelné vrámci pěti základních emocí, neboť jsou alternativou.

Emocionalita každého jednotlivého člověka je umixována jako koktejl zpěti základních prvků. Snad se to může mnohému čtenáři zdát jako překvapivé apříliš zjednodušující sdělení, ale čím víc se základy teorie umění emocí zabývám, tím více zjišťuji aobjevuji živlové paralely ve všech dávnověkých náboženských systémech afilozofických školách. Také původní prastaré pohádky jsou plné živlových prvků, nenásilně apoutavě podsouvají čtenáři emocionální příběh azavádí ho do živlové situace, která je právě uzdravením emocionality hlavního hrdiny ze začátku příběhu. Malé dítě, kterému čte pohádku jeho matka nebo babička, vlastně neustále vyžaduje příběh, který jeho slabou živlovou stránku (slabou emocionalitu) uzdraví. Kniha umění emocí je také tak trochu opohádkách amýtech.

Analogicky bychom mohli pokračovat sjinými ročními dobami apovětrnostními vlivy, které jsou také všechny zařaditelné do systému pentagramu. To je ale nad rámec této knihy.

Technika umění emocí je jen branou pro hlubší poznání aprocítění světa

Umění emocí může také sloužit pouze pro prohloubení azintenzivnění našich vlastních povolání aschopností, které jsme si přinesli do vínku akteré nás předurčily ktomu, co je každodenní náplní každého znás aco nás vlastně baví.

Umění emocí má svoje etapy, které nelze přeskočit