Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Doc. RNDr. Ivan Kupka, Ph.D.

Jak úspěšně studovat cizí jazyky
2., aktualizované a rozšířené vydání

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 4945. publikaci

Překlad Dagmar Krtičková
Odpovědné redaktorky Eva Modrá, Mgr. Irena Koušková
Sazba Milan Vokál
Počet stran 176
Druhé vydání, Praha 2012
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Translation © Grada Publishing, a.s., 2012
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4387-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8271-3 ve formátu PDF
ISBN 978-80-247-8272-0 ve formátu EPUB

Věnuji Andrejovi Ferkovi, člověku, který dokáže ocenit a povzbudit
lidi kolem sebe.

Venujem Andrejovi Ferkovi, človeku, ktorý dokáže oceniť a povzbudiť
ľudí okolo seba.

O autorovi

Doc. RNDr. Ivan Kupka, Ph.D. (1958)

Od ukončení vysokoškolského studia působí na Univerzitě Komenského v Bratislavě, kde se věnuje matematické analýze. Jeden rok také učil matematiku na l’Université de Bretagne Occidentale ve Francii. Ve Francii a Belgii absolvoval kurzy neurolingvistického programování.

Léta se zajímá o různé stránky komunikace. Mezi předměty jeho zájmu patří efektivní metody studia, motivace, tvorby a také mezilidská komunikace, zpracovávání informací, internet. Vedl semináře věnované komunikačním technikám neurolingvistického programování a efektivnímu studiu jazyků. Je autorem první slovenské učebnice neurolingvistického programování. Publikoval vědecké články z oblasti teorie selektorů a topologie. Působil jako internetový publicista pro elektronické časopisy www.inzine.sk a www.profini.sk. Nakladatelství Grada Publishing vydalo v roce 2006 (a 2010 ve druhém vydání) jeho mimořádně čtivou knížku K sebedůvěře krok za krokem, věnovanou zvládání problémů, zlepšování komunikačních schopností a dosahování osobní harmonie.

Kniha, kterou držíte v ruce, se opírá o zkušenosti z dlouholetého studia jazyků, jež jsou autorovým velkým koníčkem. Složil státní zkoušku z angličtiny, působil jako tlumočník a překladatel z francouzštiny. Kromě francouzštiny a angličtiny čte i knihy v němčině, španělštině, ruštině, italštině, maďarštině a esperantu. K jeho zálibám patří knížky, poezie, antikvariáty, psychologie, jóga, šachy a kytara. Je vdovec, má dvě dcery.

Co nabízí tato kniha

Hlavním cílem knihy je pomoci čtenáři, aby studoval jazyky s menší námahou a aby znalost jazyků podstatně obohatila jeho život.

Kniha vás seznámí s tajemstvími polyglotů, lidí, kteří se výjimečně dobře učili jazykům. Odpoví vám na otázku: „Jak se se stejnou námahou naučit o mnoho více?“ Umožní vám spočítat si náklady na dosažení jazykových cílů. Naučí vás určit, které studium je pro vás přínosem a které je ztrátou času.

Kniha používá modelu NLP (neurolingvistického programování), umožňujícího získávat zdroje ke studiu jazyků netradičním způsobem. Ukáže vám, že i vy můžete dosahovat nadprůměrných výsledků a že je jen na vás, zda o to stojíte. Prozradí vám, jak si lépe zapamatovat fráze a slovíčka. Popíše, jak při studiu jazyků efektivně využívat moderní technologie a jaké jazykové zdroje lze zdarma nalézt na internetu.

1
Kdy jednáme efektivně?

Jaký má smysl zdvojnásobit úsilí, když jsme zapomněli, kam chceme jít?

G. K. Chesterton

Efektivita při studiu jazyků

Co je to efektivita? Jedno z vysvětlení tohoto slova říká, že efektivní je to, co nám s menšími náklady, za nižší cenu přinese větší efekt. Co však máme konkrétně vidět za slůvkem „efekt“? Pracoval efektivněji student, kterému se podařilo ztrojnásobit svou výkonnost při učení slovíček? Anebo pracoval efektivněji ten, jenž si za stejnou dobu, se znalostmi, které měl, zařídil stipendium na špičkové zahraniční univerzitě?

Kdo bude v zaměstnání spokojenější? Ten, kdo má státnice ze tří jazyků a ani jeden z nich nemůže ve své profesi pořádně využít, nebo ten, jemuž studium jednoho jediného jazyka přineslo pracovní postup?

Jaký přístup zvolit? Máme člověka vnímat jako skvělý stroj, který potenciálně může zdesateronásobit své výkony, nebo jako bytost, která má jisté hodnoty a cíle a snaží se je realizovat?

Lidumilný přístup

Tato kniha nabízí nástroje umožňující čtenáři učinit pokrok v jednom i druhém směru. Upřednostňuje však „lidumilný“ přístup. Do jeho služeb staví přístup technický.

Naším hlavním tématem bude odpověď na následující otázku: Jak si můžeme krok za krokem utvářet způsob studia a používání jazyků, který by přispěl k harmonii naší osobnosti? Takový pohled na efektivnost dbá na vnitřní ekologii každého z nás. Ukažme si praktickou potřebu nového, pozměněného chápání slova „efektivnost“ na příkladě.

Dva běžci. Školní úloha

Dva běžci soutěží, kdo z nich doběhne první do cíle. První běží průměrnou rychlostí 18 kilometrů za hodinu, druhý 20 kilometrů za hodinu. Kdo v soutěži vyhraje?

Odpověď je zřejmá na první pohled. Vyhraje druhý běžec. Běží přece rychleji! Existují však situace, v nichž může s velkým náskokem vyhrát první běžec.

Představme si, že jde o orientační závod. První závodník ví, kde cíl hledat, druhý má s hledáním problémy. Není prostě schopen zjistit, kde se nalézá cíl. Jeho běžecké schopnosti jsou nezpochybnitelné. Má však velmi slabou schopnost získávat informace a orientovat se.

Další možnost: Pokud průběh závodu ještě více přiblížíme reálnému životu, kde nejsou přesně dána pravidla hry, může nastat situace, že na začátku závodu je první běžec mnohem blíž cíli, než druhý. Počáteční podmínky jsou pro něj příznivější. Dokáže této šance využít a zvítězí. Taková situace ve sportu nastává – například při závodech štafet.

První charakteristika

Po předcházejících úvahách vyslovíme první, pracovní definici efektivity:

Efektivní je to, co je v souladu s našimi cíli a hodnotami.

V případě dvou běžců by se bylo mohlo stát i to, že rychlejší běžec by doběhl do cíle první, ale po čase by zjistil, že nešlo o jeho cíl. Možná na tomto prvenství profitoval někdo jiný, řekněme společnost, která vlastnila práva na televizní přenos závodů. Možná že pro našeho vítěze by bývalo bylo o mnoho výhodnější nepřerušovat tréninkový cyklus tímto závodem, možná si ještě potřeboval doléčit následky zranění. K závodům ho mohla dohnat jen falešná ctižádost.

Zaostřit, víc do hloubky

Chápání efektivity potřebujeme ještě trochu zjemnit. Ne všechny naše cíle jsou stejně důležité a ne všechny hodnoty stejně kvalitní. Vezměme si příklad mladého člověka, který se rozhoduje, zda má dokončit studium medicíny, nebo se dát najmout na loď jako námořník. Co pro něj bude efektivnější? Dokončit školu? Jít na moře? Jak zjistí, co je momentálně nejlepším řešením?

Při svém zvažování musí mít kromě jiného na zřeteli, které hodnoty a cíle jsou teď důležitější, kterým je třeba dát přednost. A to může zodpovědně zjistit pouze tehdy, když ví, co chce ze svého života udělat, když ví, jakým člověkem se chce stát.

Roald Amundsen, mladý muž, který se už v dětském věku rozhodl, že bude polárním badatelem, zanechal studia medicíny a šel na moře. Usoudil, že chce-li v budoucnu vést úspěšné výpravy, potřebuje se co nejdříve stát námořním kapitánem.

Manažer a lídr

Završme naše úvahy srovnáním. Čím se od sebe liší manažer a lídr?

Obrazně řečeno, manažer se stará o co nejvyšší hektarové výnosy. Lídr ale určuje, co pěstovat, a zda je vůbec třeba něco pěstovat.

Manažer má na starosti to manage it, tj. „zvládnout to“. Možná přitom to, co tak dobře zvládá, vůbec nepřispívá k naplnění jeho hlavních životních cílů. Možná jen pružně a výkonně pracuje na snech, vidinách a cílech někoho jiného.

Lídr má za úkol to lead it, tj. vést, volněji řečeno „dovést to někam“. A o to nám při našem chápání efektivity půjde. Potřebujeme studovat a používat jazyky tak, aby nás to dovedlo k člověku, jakým se chceme stát.

Tady je závěrečná definice efektivity, k níž jsme se dopracovali:

Efektivně studovat a používat jazyky znamená dělat to takovým způsobem, aby to odpovídalo našim podstatným hodnotám a cílům, aby nám to pomáhalo stát se sebou samými.

O tom, jak takové efektivity dosáhnout, pojednávají další kapitoly. V následující se dozvíme, že k efektivnosti je třeba víc, než jen používat dobré studijní metody, a řekneme si, co jsou to...

2
Podstatné úrovně prožívání

Považuje-li se někdo za ježka, myslím, že postačí, když mu podají zrcadlo a pár fotografií ježků. A řeknou mu, ať si to už dá dohromady sám.

Douglas Adams

Dobrý model nám může výrazně pomoci

Když se poránu snažíme se „vylepšit“, je velkou pomocí mít po ruce dobré zrcadlo. To platí nejen pro chvíle ranní kosmetiky, ale i pro práci s jazyky.

V posledních desetiletích vytvořili odborníci modely popisující a zrcadlící lidské prožívání mnohem výstižněji, než klasické modely, které běžně používáme.

Komplexní modelování

Nové modely osobnosti především zdůrazňují, že člověk si své prožívání strukturuje na více úrovních. Každá z těchto úrovní rozhoduje o tom, nakolik efektivně se učíme, měníme, rozvíjíme.

Mnohé knihy zabývající se efektivním studiem jazyků pracují jen s některými úrovněmi. A důraz většinou kladou jen na jednu – různé metody osvojování látky. Dobrá metoda je důležitá a někdy může až zázračně vylepšit studijní výsledky. Metody však nejsou všechno.

U některých lidí i ta nejlepší metoda selže. Jiní zase i za pomoci primitivních metod zvládli jazyk na vysoké úrovni.

Jak modelovat ty nejlepší

Jednou z cest, jak dosáhnout mimořádně dobrých výsledků v jakékoli oblasti, je učit se přímo od mistrů. Od lidí, kteří v dané disciplíně obzvlášť vynikli. V takovém případě je důležité všímat si a napodobovat jejich prožívání na všech podstatných úrovních.

Cenné služby při takovémto všestranném kopírování nabízí takzvané Batesonovo schéma. Popisuje zmíněné úrovně a jejich vztahy. Na rozvinutí a praktickém využití tohoto schématu pracoval i Robert Dilts, jeden z průkopníků disciplíny nazývané NLP.

NLP je zkratka pro neurolingvistické programování. Je to disciplína zabývající se kromě jiného zkoumáním, jak úspěšní lidé dosahují efektivních výsledků. Vyjdeme tedy z Batesonova schématu, které si upravíme, aby lépe vyhovovalo našim účelům. Pokusíme se z něj získat co nejvíc inspirace ke studiu (a hlavně používání) jazyků.

Schéma úrovní prožívání

Člověk si svou zkušenost strukturuje hierarchicky. Při modelování se ukázaly být důležitými tyto úrovně: prostředí, elementární činnosti, strategie – schopnosti, přesvědčení a hodnoty, identita, individuální vazby na vnější svět – „smysl života“. Poslední úroveň budeme někdy v souladu s Diltsovým názvoslovím označovat zkráceně slovem spiritualita. Situaci znázorňuje schéma:

SPIRITUALITA

vize našeho místa ve světě

IDENTITA – ROLE

PŘESVĚDČENÍ – HODNOTY

SCHOPNOSTI – STRATEGIE

CHOVÁNÍ

elementární činnosti

PROSTŘEDÍ

Podívejme se nyní na schéma blíže. Kde mají na obrázku své místo metody? Je to třetí podlaží, okénko „schopnosti – strategie“. Ovšem jak vidíme, budova má podlaží šest. Při studiu a používání jazyka by bylo ideální, kdyby každé z nich bylo obýváno životaschopnými nájemníky. Čeho všeho bychom byli schopni, kdybychom efektivně pracovali na každé z těchto šesti úrovní! Stojí to za to, umýt v budově okna a začít dělat pořádek.

Schéma zblízka

Přibližme si schéma na příkladu ze školního prostředí. Vezměme si případ žáka Jana Hráška, kazícího v poslední době diktáty z angličtiny. Příčiny, které za tím jsou, mohou být různé:

Honzík má slabší sluch a od té doby, co ho paní učitelka přesadila dozadu, špatně slyší.

Honzík dospěl k názoru, že diktáty pro něj vůbec nejsou důležité. On bude vydělávat velké peníze jako automechanik a při opravování aut psát anglicky nepotřebuje.

Honzík se stal členem „Bratrstva bílého klíče“ a to je právě s paní učitelkou na válečné noze.

Prozkoumejme teď příčiny žákova selhání z hlediska našeho schématu. První příčina leží někde na dolních dvou úrovních. Týká se „prostředí“ a „elementárních činností“. Žák prostě špatně slyší.

Vidíme, že druhá příčina souvisí s úrovní přesvědčení a hodnot. Honza je – ať už právem, nebo neprávem – přesvědčený, že anglické diktáty ho jen zbytečně okrádají o čas.

Třetí příčina souvisí se dvěma nejvyššími úrovněmi. S identitou a spiritualitou. Honzík patří do „Bratrstva bílého klíče“, ztotožňuje se s ním a tento fakt ovlivňuje jeho přesvědčení a jednání.

Jestliže víme, na jaké úrovni se nějaký problém nachází, je snadnější ho vyřešit. Aby byl zásah účinný, je často třeba, aby se odehrával na úrovních vyšších, než se nalézá problém. Z tohto hlediska klíčovou roli hrají dvě nejvyšší úrovně. Ty, které souvisejí se životními rolemi a s naším místem ve světě. V souvislosti s jazyky jim bude věnována zvláštní kapitola.

Eva a Julie

Podívejme se teď, jak se jazyky dají více či méně efektivně studovat. Budeme si vyprávět fiktivní příběh dvou spolužaček studujících francouzštinu. První, pojmenujme ji Eva, studuje s průměrným nasazením a dosahuje obvyklých, průměrných výsledků. Druhá, Julie, dosahuje výsledků nadprůměrných.

Čím se liší jejich prožívání na různých logických úrovních?

Prostředí

Eva má doma ve skříni učebnici francouzštiny pro samouky, v psacím stole dva tři sešity s poznámkami z jazykové školy, v knihovně malý francouzsko-český a česko-francouzský slovník a dvě učebnice kurzu Forum. Dvakrát do týdne se na dvě hodiny ocitne ve třídě, kde se většinu času mluví francouzsky.

Julie má v knihovně více učebnic a slovníků, knihy od francouzských autorů v češtině i ve francouzštině, prospekty a obrázky Paříže. Nad psacím stolem jí visí mapa Francie, Švýcarska a Belgie. Svému synovi pomohla ve sbírce známek vytřídit zvlášť známky s francouzskými nápisy z Francie, Monaka, Mali, Alžírska, Tunisu a Pobřeží Slonoviny. V její kuchyni se občas vyskytne káva, čaj nebo čokoláda ve francouzském balení. Vedle hifi věže skladuje cédéčka s francouzskými frázemi a cvičeními k učebnici. V paměti MP3 přehrávače má uložené své oblíbené francouzské šansony a audiosoubory s francouzskými dialogy. V zásuvce má několik dopisů od kamarádky z Paříže.

Kromě jazykové školy Julie čas od času pobývá v prostředí souvisejícím s Francií nebo francouzštinou i jinde – v knihovně, v kině nebo u televize.

Chování, elementární činnosti

Eva a Julie se na první pohled chovají téměř stejně. Obě při studiu jazyka čtou, poslouchají, hovoří, učí se nazpaměť, píší, představují si různé obrazy a zvuky. Julie vykonává tyto činnosti častěji a s větší pozorností.

Strategie

Eva dělá věci tak, jak je organizuje a předepisuje lektor v jazykové škole. Doma si pak udělá úkol, naučí se slovíčka, přečte si článek v učebnici.

Julie je při používání metod a výběru činností samostatnější a tvořivější. Zajímá se o nové metody studia, vylepšuje vlastní postupy. Eva například se slovíčka učí ze slovníčku. Julie je má napsaná na lístečcích. To jí umožňuje lístky míchat, třídit a odkládat ta, která už ovládá. Slovní zásobu si však rozšiřuje zejména pravidelnou četbou.

Zhruba jednou týdně poslouchá Julie zprávy zahraničního vysílání francouzského rozhlasu. Protože odpoledne se zprávy vysílají v české verzi a večer ve francouzské, vždycky už dopředu ví, jaký význam budou mít slova, která uslyší. Jde-li Julie do kina, snaží se vybrat francouzský film, i když třeba jen v českém znění. Občas, když prohlíží učebnice svého syna, všímá si některých slovíček v učebnici angličtiny, která se podobají francouzským.

Eva v létě pojede s rodinou k moři do Chorvatska. Julie plánuje cestu do Paříže. Předem myslí na to, jaká místa navštíví a co chce vidět. Když při studiu narazí na větu, která se jí zdá být zvláště užitečná a mohla by ji použít v Paříži, zapíše si ji do slovníčku „Paříž“.

Přes Francouzský institut si Julie našla ve Francii kamarádku, s níž si dopisuje. Jistě, první dopisy ji stály hodně námahy. Ale přítelkyně Renata, její velký jazykový vzor, jí se psaním pomohla. Další dopisy už Julii daly méně práce. Hlavně když přišla na to, že některé fráze z kamarádčiných dopisů může v odpovědi prostě opsat, a použít je tak ve svém dopise.

Eva spoléhá pouze na program vytvořený jazykovou školou. Julie má promyšleno, co zajímavého, co souvisí s francouzštinou, podnikne tento měsíc, co všechno by chtěla stihnout přes prázdniny, v průběhu letošního roku. Má představu o tom, k čemu, kdy a jak chce tento jazyk v budoucnu používat.

Na první pohled se zdá, že Julii stojí její studium mnohem více času než Evu. Pravdou je, že doba, po kterou je s francouzštinou v kontaktu, je delší než u Evy. Jenomže: Zatímco Eva v neděli dopoledne při vaření oběda poslouchá program Radia Praha, Julie si přehrává své oblíbené šansony. Eva si zapomenutá slovíčka opakuje ze slovníčku. Julie si jejich znalost upevňuje četbou. Jestliže Eva čte svým dětem pohádky, u Julie se setkáme s tímtéž – má však přitom často v rukou francouzskou knihu. Eva se mechanicky učí fráze a představuje si, jak ji učitel bude zkoušet. Julie si představuje, které z frází využije při své cestě do Francie, které by používala v zaměstnání, kdyby pracovala v cizině, a které by mohla užít v dopisu kamarádce. Zatímco Eva marně hádá význam nějaké složitější fráze či méně frekventovaného slova, Julii přitom spolehlivě pomůže kolekce slovníků, příruček a učebnic.

Eva přes oběd myslí hlavně na pracovní problémy. Julie si v době oběda od práce odpočine. Je zvyklá přisednout si ke kolegyni, s níž se občas baví o Paříži, ústřicích, o dění ve Francii a o francouzštině.

Přesvědčení, hodnoty

Eva své studium francouzštiny spojuje s těmito hodnotami: vědomosti, kultura, peníze. (Když už si platím za kurz, tak se budu taky učit, ať z toho něco mám.) Kromě toho je přesvědčená, že člověk je povinen dokončit to, co začal. Tyto hodnoty a přesvědčení jsou pro ni oporou. Existují však i hodnoty, které ji při studiu brzdí. Konkrétně bychom je mohli nazvat „zábava“ a „rodina“. Eva studium bere spíše jako tvrdou práci, v žádném případě ne jako rekreaci. Navíc vidí věci tak, že kdyby se více věnovala jazyku, okrádala by o čas své děti a manžela.

Ani další dvě přesvědčení: „vždycky jsem byla průměrná žákyně“ a „když před ostatními ukážeme své chyby a nedostatky, znemožníme se“ jí při studiu jazyka nepomáhají. Minule, když měli v práci návštěvu z Francie, nepromluvila skoro ani slovo. Styděla se za své chyby před konverzačně zdatnější kolegyní.

Julie byla ve škole taky průměrnou žačkou, ale má v sobě jedno silné přesvědčení: „Všechno, co mě v životě bavilo, jsem velmi dobře zvládla.“ A rodina? V neděli jí Julie peče koláč podle receptu z kamarádčina dopisu. Na zájezd do Paříže se těší všichni. Samozřejmě že maminka bude překládat!

Další přesvědčení, „chybami se člověk učí“ a „domlouváme se nejen řečí,“ umožňují Julii využít každé příležitosti ke komunikaci v cizím jazyce. Komentáře jazykově zdatnějších přátel nevnímá jako kritiku, ale jako zpětnou vazbu, využitelnou v budoucnu. Studium a kontakt s jazykem jsou u ní spojeny s takovými hodnotami, jako kultura, zábava, přátelství, poznávání, rozvoj vlastní osoby.

Porovnejme ještě jednou hodnoty a přesvědčení obou spolužaček přehledným způsobem. Znaménkem + přitom označíme ty, které jim v kontaktu s jazykem pomáhají, znaménkem – ty, které je brzdí.

EVA

JULIE

HODNOTY

1. vědomosti +

2. kultura +

3. peníze +

4. zábava –

5. rodina –

1. poznávání +

2. kultura +

3. rozvoj +

4. zábava +

5. přátelství +

PŘESVĚDČENÍ

1. je třeba dokončit, co jsme začali +

2. jsem špatná žačka –

3. když dělám chyby, znemožňuji se –

1. co mě baví, zvládám +

2. domlouváme se nejen řečí +

3. chybami se člověk učí +

Identita

Eva se nejčastěji pohybuje v roli ženy, matky, manželky, zaměstnankyně. Žádnou z těchto oblastí nespojuje se studiem jazyka. Snad jen vedlejší role „žákyně“ v jejích očích podstatně souvisí se studiem.

Julie za jednu z hlavních složek své osobnosti považuje tu část, která ji podporuje v poznávání sebe sama i druhých, v rozvoji, v rozvíjení různorodých kontaktů se světem. Vidí sama sebe spíše jako Evropanku než jako „děvče z Chomutova“. V zaměstnání se přátelí s kolegyní, jíž vedení a spolupracovníci přisoudili neoficiální funkci experta na francouzštinu. Svěřují jí po jazykové stránce všechny náhodně přicházející „francouzské“ záležitosti. Julie občas kolegyni pomáhá a jednou už ji v této neoficiální roli i zastoupila.

Spiritualita – vize našeho místa ve světě

Eva vidí své místo především v rodině, v rodném městě, mezi přáteli, které zná od malička. Julie kromě takových vazeb rozvíjí ještě další. Cítí se být silně svázána s tou civilizací, kterou v Evropě před staletími začali vytvářet staří Řekové a Římani. Cítí, že francouzština, dcera latiny, jí umožňuje pomalu se začleňovat do širšího světa, světa frankofonie. Je to velmi pestrý a zajímavý svět. Sahá od Bruselu a Paříže přes severní Afriku, střední Afriku a Madagaskar až po Kanadu a zasahuje svými výběžky až do asijských zemí.

Máme k dispozici velké rezervy

Na příkladu Evy a Julie vidíme, jak mnohostranné může být soužití s jazykem. Obraťme nyní pozornost k tomu, jak může výše popsané schéma posloužit nám. Vždyť sami cítíme: I kdyby se nám na každé úrovni podařilo zlepšit jen jeden jediný parametr, dosáhneme kvalitnějších výsledků a studovaný jazyk si osvojíme mnohem rychleji.

Možností a příležitostí čekajících na využití je víc, než si myslíme. V dalším textu bude řeč právě o nich. Pojmenujme je například…

3
Zdroje našeho rozvoje

Člověk je tím významnější, čím více pro něj věci znamenají.

Weininger

Prameny, vkladní knížky, skryté talenty

Slovem „zdroj“ označujeme něco, zčeho můžeme čerpat. Může to být cokoli, co nám umožní uskutečnit naše záměry auspokojit potřeby.

Kolem nás je stále ještě množství nevyužitých zdrojů. Některé čekají na své zviditelnění. Oexistenci jiných víme. Často je však podceňujeme, anebo si teprve potřebujeme vytvořit návyk kjejich využívání.

Někteří lidé žijí vpřesvědčení, že na tomto světě nikdo nic zadarmo nezíská. Ve skutečnosti by rychle přišli na mizinu, kdyby skutečně za každý zdroj, který využívají, museli platit.

Mohli bychom začít například tím, že bychom jim předložili účet za vzduch. Vzduch je všude kolem adýcháme ho zadarmo. Smyslové orgány, schopnost komunikovat vjazyce adomluvit se sostatními, máme kdispozici rovněž bez placení. Podobně rozum, schopnost prožívat city, schopnost nadchnout se, smát se.

Vtéto kapitole budeme hledat apopisovat zdroje systematicky – za pomoci Batesonova schématu. Zajímat nás budou zejména ty, které pro nás mohou být užitečné při dosahování jazykových cílů.

1. Prostředí

Začneme úrovní prostředí. Uvedeme si pár příkladů, položíme několik otázek. Bylo by dobré, kdybyste otázky psané tučně brali jako výzvu ke své vlastní aktivitě. Odpovídejte na ně, berte je jako cvičení, znějž se můžete dozvědět něco užitečného. Ato užitečné si zapište na papír.

Raději někde než všude

Chodíme po městě

2. Elementární činnosti

3. Schopnosti astrategie

Využíváme naučené vnových souvislostech

Využitá anevyužitá schopnost

Používejme jazyk, kde jen můžeme

Aještě jednou přenos

Vybírejme si

4. Přesvědčení ahodnoty

Jak si začít věřit

Ita nejtěžší cesta začíná… jednoduše prvním krokem

Včem si věřím avčem ne?

Spřesvědčeními se dá pracovat

Systematicky měníme omezující přesvědčení

„Manželka touží po mojí společnosti apozornosti. Čas, po který bychom spolu mohli sledovat televizi, jí vynahradím jinak.“

„A co kdybych se vypracoval natolik, že bych jí filmy mohl překládat?“

„Díky angličtině vydělávám víc. Určitě ztoho po čase zbyde na druhý televizor. Do té doby se nějak rozumně domluvíme.“

„Česky aslovensky rozumím.“

„Když jsem se učil plavat, taky to ze začátku nešlo. A neříkal jsem si, že nemám talent na plavání.“

„Nemusím se učit všechny jazyky, stačí mi angličtina.“

„Zjistím si, kolik času ke studiu potřebovali ti, kdo podle mě talent mají. Já se budu muset jazyku věnovat dvakrát víc.“

„Nemám talent, nebo se mi nechce se namáhat?“

„Schopnosti kdůkladnému probrání prvních pěti lekcí snad mám. Pak uvidím, co dál. Třeba zvládnu išestou.“

„Především si potřebuji osvojit schopnost porozumět hovorové angličtině. Poznat jednotlivá slova aslovní spojení. Mnohem častěji budu pracovat snahrávkami.“

„Dám hlasovým orgánům dostatek možností, aby si nacvičily nový, pro ně nezvyklý způsob výslovnosti. Nechám se doučovat někým, kdo mě naučí správnou výslovnost.“

„Umožním své paměti uchovat si látku tím, že si budu denně opakovat základní fráze.“

„Potřebuji si vytvořit zvyk pravidelně studovat.“

To nejlepší nás teprve čeká