Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Waldemar Bonsels

upravila Frauke Nahrgang

ilustrovala Verena Körting

Včelka Mája a její dobrodružství

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Přeloženo z německého originálu „Die Biene Maja und Ihre Abenteuer“ vydaného nakladatelstvím cbj Verlag, a division of Verlagsgruppe Random House GmbH.

Original title: Die Biene Maja und Ihre Abenteuer by Waldemar Bonsels and Frauke Nahrgang

© 2012 by cbj Verlag, a division of Verlagsgruppe Random House GmbH, München, Germany.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

jako svou 5076. publikaci

© Grada Publishing, a.s., 2013

První vydání, Praha 2013

Překlad: Jitka Koubková

Sazba: Lucie Němcová

Redakce: Zdenka Velkoborská

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s., Husova 1881, Havlíčkův Brod

Počet stran: 96

Publikace z nakladatelství Grada Publishing, a.s. si můžete zakoupit u svého knihkupce
nebo objednat v Zákaznickém servisu nakladatelství Grada Publishing, a.s., U Průhonu 22, 170 00 Praha 7,

tel.: 234 264 511, fax: 234 264 400,
e-mail: obchod@grada.cz, www.grada.cz.

Na Slovensku objednávejte knihy na adrese: Zásielková služba Grada Slovakia, spol. s r. o., Moskovská 29, 811 08 Bratislava, Slovensko, tel.: 02/556 45 189, fax: 02/556 45 289,
e-mail: grada@grada.sk

Pokud máte pocit, že byste nám chtěli sdělit něco ohledně této knihy, napište, prosím, na adresu redakce: koedice@grada.cz.

ISBN 978‒80‒247‒4656‒2

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Milan Vilímek Jihlavský

ISBN 978‒80‒247‒8714‒5 (ve formátu PDF)

ISBN 978‒80‒247‒8715‒2 (ve formátu EPUB)

Hurá do světa

V den, kdy přišla včelka Mája na svět, panoval v úle velký zmatek. Roj mladých včelek zosnoval povstání a povolal na trůn novou královnu. Protože však většina poddaných zůstala věrná staré královně, nenašli vzbouřenci podporu. Nakonec jim tedy nezbylo nic jiného, než opustit úl a vydat se ven do světa, kde by mohli založit vlastní stát. Všichni se tedy tlačili k východu a bzučení hrozivě sílilo.

Uprostřed této vřavy vyklouzla Mája ze své buňky. Kasandra, starší dáma, která se vždy starala o včelí dorost, jí pomáhala. Otřela jí oči a snažila se jí urovnat křidélka.

„Tady je moc horko!“ zněla Májina první slova.

To nám to pěkně začíná, pomyslela si Kasandra. To dítě ještě není pořádně na světě, a už si stěžuje.

Mája chvíli užasle pozorovala, jak kolem ní proudí zástupy včel. Tato podívaná ji však brzy omrzela. Protlačila se k plástvím a dychtivě nasála vůni medu. „Tady to tak nádherně voní,“ pronesla zasněně.

„Ruce pryč!“ zvolala Kasandra, která za ní pospíchala. „Tady se nemlsá!“ Vrhla na Máju ustaraný pohled a prohlásila: „Letošní jaro se mi podařilo vychovat už stovky mladých včel, ale žádná nebyla tak všetečná jako ty.“

„Co znamená všetečná?“ zeptala se Mája.

Kasandra si povzdechla. Nejvyšší čas, abych se pustila do výchovy, pomyslela si a hned s ní začala: „Víš, co je v životě mladé včely nejdůležitější?“

Mája zvědavě vykulila oči.

„Nejdůležitější je, že ty sama nejsi tak důležitá. Při všem, co děláš, musíš myslet především na naše včelí společenství. Proto se budeš už během svého prvního letu učit, které květiny mají nejlepší med.“

„Učení?“ začala reptat Mája. „To je hrozně nudné!“

Kasandra si znovu povzdechla. „Obávám se, že to s tebou nedopadne dobře.“

„Jen když budu muset celý den sbírat med,“ odvětila Mája a důvěřivě na ni upřela své velké oči.

Sama Kasandra nechápala, proč v tu chvíli pocítila k této včelce zvláštní náklonnost. Ona, která se během svého dlouhého života nikdy nezachovala svéhlavě, si najednou přála, aby tohle prostořeké stvořeníčko bylo šťastné.

A tak se stalo, že toho Máje během jejího prvního dne života vyprávěla víc, než ostatním včelkám. Dala jí celou řadu užitečných rad a varovala ji před nebezpečím, které na ni číhá za branami úlu. Nakonec prohlásila: „Ráno poprvé vylétneš ven. Ke každému, koho potkáš, se chovej zdvořile. Před sršni se však měj na pozoru! Jsou krutí a zlí.“ Po těchto slovech objala stará učitelka svou svěřenkyni, což dosud ještě žádné včelce neudělala.

Mája však dokázala myslet jen na jediné: Zítra konečně poznám svět! Samou radostí nemohla dlouho usnout.

Konečně nastal ten okamžik! Jakmile do úlu pronikl první sluneční paprsek, vyskočila Mája ze svého lůžka. Jedna ze sběraček medu se chystala vyrazit za svou prací.

„Vezmi mě s sebou!“ zvolala Mája a spěchala za ní.

U brány jí však zastoupil cestu jeden ze strážců. „Snad nechceš vyletět bez hesla?“ řekl. Sklonil se k ní a zašeptal jí ho do ucha. „Nezapomeň ho,“ nabádal ji. „Jinak tě už nebudeme moct vpustit dovnitř!“

Konečně! Mája si mohla stoupnout ven na leták. Sluneční záře ji tak oslepila, že musela zavřít oči.

Pak do ní šťouchla dělnice. „Rozhlédni se kolem sebe!“ vyzvala ji. „Jedině tak poznáš, kde je tvůj domov. Vidíš, náš úl stojí v zámeckém parku. Vpředu je kopule patřící k zámecké věži, která je vidět zdaleka.“

„Co je to zámek?“ zajímala se Mája.

„To je úl pro lidi,“ vysvětlila jí dělnice.

„Pro lidi?“ zeptala se Mája. „Co je to?“

Dělnice však jen zakroutila hlavou a poznamenala: „Dost bylo řečí, práce čeká.“

„Myslíš, že se mám prostě rozletět?“ zeptala se Mája.

„Jen do toho!“ povzbudila ji její průvodkyně.

Mája zvedla statečně hlavu a opatrně zamávala svými nádhernými křídly. Za chvilku se už začala vzdalovat od úlu a krajina se kolem ní jen míhala. Oči jí zářily a srdce bušilo radostí. „Tak takové je létání!“ volala. „Já letím, opravdu letím!“

„A to až moc rychle,“ supěla za ní dělnice, která Máje vůbec nestačila. „Leť pomaleji a měj oči na stopkách.“ Ale Mája letěla ještě rychleji.

„Májo!“ zvolala včelí dělnice zoufale. „Májo, zapamatuj si zpáteční cestu!“

Zpáteční cestu – pomyslela si Mája a letěla dál vzduchem jako šipka. Na co bych mohla potřebovat zpáteční cestu? Svět tady venku je tisíckrát krásnější než tmavé včelí městečko. Tam se nikdy nevrátím, abych sbírala med nebo hnětla vosk. Chci zažívat dobrodružství!

Letěla stále dál, dokud se jí neunavila křídla. Pak si dopřála oddech. Usadila se na tulipán a vypila doušek medu. Přitom si vzpomněla na lidi. Proč si postavili úl, který je mnohem vyšší než ten včelí?

Tomu musím rozhodně přijít na kloub, blesklo Máje hlavou.

Sluníčko, které celý den krásně hřálo, začalo klesat za obzor a celou krajinu pokryla tma.

Máje bylo trochu úzko. Pak se ale sama sobě zasmála. „Přece se nebudu bát,“ řekla odhodlaně. „Slunce určitě zase vyjde.“ Spokojeně se schoulila v kalichu tulipánu a usnula.

Návštěva vrůži

Když se Mája probudila, bylo už světlo. Tělíčko jí během noci chladem ztuhlo, takže se ztulipánu soukala jen sobtížemi. Jakmile se však sluneční paprsky dotkly jejích křídel, vrátil se do nich život. Mája dostala chuť něco podniknout, vznesla se aodletěla pryč.

Kdyby mě tak viděla Kasandra, pomyslela si. Ve stejný okamžik si uvědomila, že svou starou vychovatelku už nikdy neuvidí, amálem jí vyhrkly slzy. Ale pak sama sobě vyhubovala: „Chtěla by ses snad vrátit domů aden co den sbírat med?“

„Nikdy! Nikdy! Nikdy!“ odpověděla si jednoznačně avletu ještě zrychlila.

Zdálky ji omamnou vůní lákala červená květina. Teprve teď si Mája uvědomila, jaký má hlad, anamířila si to přímo ke krásnému květu. Uvstupu do květního kalichu seděl zelený brouk, který na ni upřeně, ne však nepřátelsky hleděl.

„Nádherná květina,“ řekla Mája místo pozdravu.