Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Doc. Ing. Tomáš Krabec, MBA, Ph.D.

OCEŇOVÁNÍ A PRODEJ PRIVÁTNÍ ZUBNÍ A LÉKAŘSKÉ PRAXE
2., aktualizované, doplněné a rozšířené vydání

Recenze:
Prof. Ing. Eva Kislingerová, CSc.
Prof. Ing. Mária Režňáková, CSc.
Ing. Tomáš Košumberský

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce
nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2015
Cover Photo © allphoto, 2015

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 5816. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Počet stran 128
1. vydání, Praha 2015

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Autor děkuje společnostem ŠKODA AUTO Vysoká škola o.p.s.,
EveryDent, s.r.o., EKORENT spol. s r.o., a České stomatologické akademii
za finanční podporu této publikace.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-9044-2 (ePub)
ISBN 978-80-247-9043-5 (pdf)
ISBN 978-80-247-4866-5 (print)

O autorovi

Doc. Ing. Tomáš Krabec, MBA, Ph.D., soudní znalec se specializací na oceňování podniků a cenných papírů, se dlouhodobě zaměřuje na oceňování aktiv v oblasti zdravotnictví. Od roku 2005 zpracoval několik stovek odhadů, znaleckých posudků, revizních znaleckých posudků a expertních stanovisek pro účely nákupu a prodeje lékařských praxí a zdravotnických zařízení, oceňování v rámci soudních sporů, oceňování nepeněžitých vkladů, výpočtu výše ušlého zisku, finančního vyrovnání společníků a pro některé další praktické účely.

Ekonomii, finance a oceňování studoval v Praze a v Cáchách a dále absolvoval program MBA in International Business v italském Terstu a v USA. Doktorát v oboru účetnictví a finanční řízení podniku obhájil na Fakultě financí a účetnictví Vysoké školy ekonomické v Praze. Hlavním odborným zaměřením doc. Krabce je mezinárodní standardizace oceňování aktiv se zvláštním zaměřením na oceňování v oblasti zdravotnictví, oceňování aktiv v oblasti výkaznictví finančního účetnictví, metodologie oceňování a mezinárodní institucionální komparativistika. Na téma oceňování aktiv, jeho metodologie a standardizace publikoval tři knižní monografie a desítky odborných článků v ČR a v zahraničí. Na téma oceňování aktiv pravidelně přednáší na mezinárodních vědeckých konferencích v ČR a v zahraničí (mezi jinými USA, Kanada, Singapur, SRN, Francie, Španělsko, Řecko). Jako hostující profesor v oboru financí a oceňování aktiv doc. Krabec kontinuálně působí na zahraničních univerzitách (SRN, Finsko, Francie, Španělsko). Finance a oceňování podniku přednáší ve ŠKODA AUTO Vysoká škola o.p.s. a dále jako interní zaměstnanec – člen katedry financí a oceňování podniku na Vysoké škole ekonomické v Praze, Fakultě financí a účetnictví. Jako externí přednášející se podílí na výuce ekonomiky na Lékařské fakultě Univerzity Karlovy v Hradci Králové.

V letech 2010–2013 byl doc. Krabec členem ekonomické komise IGA Ministerstva zdravotnictví ČR. V roce 2005 vytvořil a publikoval metodologii pro ocenění lékařské praxe v ČR, která je v souladu s Mezinárodními oceňovacími standardy. V roce 2009 publikoval recenzovanou knižní monografii Oceňování a prodej privátní zubní praxe (Grada Publishing). Habilitační řízení doc. Krabce v oboru podniková ekonomika a management bylo ukončeno v roce 2011 (habilitační práce na téma Oceňování podniku a standardy hodnoty, knižně vydalo nakladatelství Grada Publishing v roce 2009).

Předmluva

Pocházím z lékařské rodiny. Oceňování lékařské praxe pro mě začalo být tématem v roce 2005, kdy rodinní přátelé-lékaři začínali uvažovat o prodeji svých praxí. Tehdy se objevovaly jen samé otázky, na něž nebylo snadné najít odpovědi. Všichni intuitivně věděli, že lékařská praxe má nějakou „hodnotu“. Nejen proto, že lékaři svoji dobrou pověst budovali desítky let a zároveň investovali mnoho peněz do vybavení svých ordinací. Od začátku 90. let 20. století bylo umožněno provozování soukromých praxí a tím se vytvořila i právní infrastruktura, aby mohl někdo na tuto dobrou pověst lékaře navázat a převzít zavedenou prosperující praxi. Na druhé straně trhu již tehdy existovala poptávka lékařů, kteří – opět spíše intuitivně – chápali, že je ekonomicky výhodnější převzít praxi zavedenou, než se snažit o budování praxe nové. Trh tedy existoval již nějakou dobu – nabídka praxí byla tvořena díky postupující generační obměně a poptávku tvořili lékaři, kteří se chtěli z nějakých důvodů osamostatnit. Jak ale zjistit, za kolik peněz je fér tento obchod uskutečnit? A je prodej praxe legální? A pokud ano, jak by se praxe měla či mohla prodávat? Je možno praxi považovat za podnik? Na jakých faktorech závisí její hodnota? Je to množství pacientů? Nebo spíše platí, že čím více pacientů, tím hůře? Nebo snad závisí hodnota na majetku, který byl koupen pro provozování praxe? A pokud závisí hodnota nějak na množství pacientů, je možno prodat jejich „karty“ zdravotnické dokumentace?

Již po prvních úvahách bylo zřejmé, že odpověď bude zapotřebí hledat v osvědčené praxi zemí, kde již existuje tradice a odkud je možno čerpat zkušenosti a zamýšlet se nad jejich použitelností v České republice a v jejím právním řádu. Je tomu již deset let, co jsem se tohoto úkolu ujal. Díky četným diskuzím a kritické zpětné vazbě kolegů z katedry financí a oceňování podniku VŠE jsem tehdy navrhl a publikoval metodologii pro ocenění lékařské praxe provozované v regulatorních podmínkách České republiky.

Celá problematika oceňování lékařských praxí mě tehdy neobyčejně upoutala. Konečně jsme měli k dispozici znalosti, které byly nutné pro uskutečnění bezpečného a pro obě strany vyváženého nákupu a prodeje privátní lékařské praxe. Konečně bylo možno se k prodeji vlastní lékařské praxe chovat jako k prodeji rodinného stříbra a za léta budovanou hodnotu odůvodněně požadovat přiměřenou finanční částku. Bylo možné vyhodnotit, za kolik se praxi vyplatí převzít a kdy je naopak požadovaná cena přehnaná. Co nám však chybělo, byly praktické zkušenosti.

Praktickým oceňováním v oblasti zdravotnictví se tedy zabývám již deset let. Za tu dobu jsme s kolegy ocenili stovky praxí různých lékařských specializací. Nejčastěji se jednalo o ocenění praxe za účelem prodeje, častá byla ale i zadání za strany kupujících na ověření reálnosti prodávajícím požadované ceny či ocenění praxe jako nepeněžitého vkladu do základního kapitálu nově vznikající společnosti s ručením omezeným. Jako soudní znalec jsem zpracovával řadu znaleckých posudků pro stanovení hodnoty lékařské praxe v rámci vypořádání společného jmění manželů. Poměrně často zpracovávám i posudky oponentní a revizní, kde se vyjadřuji k metodické správnosti oceňovacích posudků zpracovaných jinými odhadci a znalci. V návaznosti na ocenění praxe přichází zpravidla fáze transakční, kdy se vyjednává o podmínkách obchodu a kdy se musí sladit očekávání obou stran. I z této oblasti je možno čerpat mnohá poučení.

O své zkušenosti nasbírané v průběhu těchto deseti let bych se s vámi rád podělil v této knize. Navazuji částečně na svoji první knihu Oceňování a prodej privátní zubní praxe, vydanou nakladatelstvím Grada Publishing v roce 2009, a záběr rozšiřuji i na lékařské praxe ostatních specializací, nejen zubní lékařství. Snažím se vyvarovat přílišných technických detailů – ty jako provozovatelé lékařské praxe stejně nebudete řešit. Mým cílem je, aby tato kniha přispěla k lepšímu porozumění ekonomických souvislostí provozování, nákupu a prodeje lékařské praxe. Přeji si, aby váš čas investovaný do koupě a četby této knihy byl bohatě odměněn tím, že se vyvarujete chybných a v důsledku toho ztrátových rozhodnutí při zahájení kariéry, provozu praxe a při prodeji svého životního díla. S náměty a připomínkami se prosím obracejte na moji e-mailovou adresu tomas.krabec@vse.cz.

V Praze, 29. listopadu 2014

Úvod

Medicína a ekonomie byly v Čechách po dlouhou dobu poměrně vzdálené obory. „Státní zdravotnictví“ bylo od ekonomické reality jaksi odstíněno. Kvůli přetrvávajícímu způsobu financování lékařské péče je tomu tak v řadě medicínských oborů i nadále, byť v omezenějším měřítku. Jistou výjimku tvoří od 90. let 20. století zubní lékařství a některé další lékařské specializace, kde se tržní principy začaly uplatňovat ve větší míře.

Díky regulaci a způsobu financování je tedy podnikání v privátní lékařské praxi poněkud odlišné od podnikání na volném trhu. Čím více volného trhu, tím je větší tlak na efektivnost a kvalitu. Volný trh totiž tuto snahu po zásluze odměňuje ziskem a potažmo bohatstvím – zákazník jde právě tam, kde se domnívá, že za své peníze dostane lepší a kvalitnější zboží a služby. Konkurence plní ještě další funkci, a tou je čištění trhu od neefektivních firem, které nedokáží nabídnout dobrý servis, nízké ceny nebo obojí zároveň. Ty poté končí bankrotem. České zdravotnictví je v tomto ohledu specifické v tom, že podnikání není běžné jen na „tržní bázi“. Je možno říci, že servis si pro své pojištěnce kupují od lékařských praxí pojišťovny a cena a kvalitativní podmínky jsou již ve vztahu praxe–pacient do značné míry dané. Není tedy provozování lékařské praxe spíše než podnikání analogií zaměstnaneckého vztahu lékař–pojišťovna? Neznamená potom prodej praxe v podstatě nabídku ve smyslu: „Přenechám místo lékaře s platem (dosaď čistý příjem z provozu praxe) a za to chci zaplatit určité odstupné?“

Druhým extrémem jsou praxe, které se financují částečně či zcela na bázi přímých plateb od pacientů. Hlavními zástupci jsou praxe zubní a dále především praxe zaměřené na estetickou či alternativní medicínu. Ekonomika těchto praxí se tedy od praxí financovaných zdravotními pojišťovnami dost liší, liší se i podnikatelské riziko. Praxe financované jen příjmy hrazenými přímo pacienty musí své zákazníky přesvědčit, že za jejich servis stojí za to platit. Jak uvidíme na praktických příkladech, pro hodnotu praxe a samotnou prodejnost praxe má způsob dosahování ekonomických výsledků zásadní význam.

Část I:

Kdy a proč je potřeba znát hodnotu lékařské praxe?

Na hodnotu lékařské praxe je možno nahlížet podle toho, co je konkrétně předmětem ocenění, a podle toho, za jakým účelem je hodnota odhadována. Praxi je z ekonomického hlediska možno vymezit (i) jen na úrovni majetku, (ii) jako závod fyzické osoby, (iii) jako závod právnické osoby a také (iv) jako obchodní podíl v právnické osobě čili zpravidla obchodní podíl ve společnosti s ručením omezeným provozující praxi. Účelů, pro které potřebujeme znát hodnotu praxe, je opět řada, a jistě nepřekvapí, že odhadnutá hodnota se bude pro různé účely použití lišit jak z hlediska její výše, tak i metod jejího odhadu. Toto pojetí hodnoty praxe může být překvapující – zdůrazněme tedy ještě jednou, že hodnota není objektivní charakteristikou (vlastností) lékařské praxe, kterou by mohl odborník „přesně vypočítat“ a která by byla obecně a pro všechny platná. Dále platí, že hodnota sama o sobě není mnohdy ani cílem ocenění, ale jen prostředkem finanční a ekonomické analýzy lékařské praxe jako podniku – zajímá nás především odpověď na otázku, proč je hodnota vůbec vytvářena, jaké faktory se na tvorbě hodnoty podílejí nejvíce či ji ovlivňují s největší intenzitou a jak s těmito znalostmi hodnotu praxe jako měřitelnou veličinu využít pro její ekonomické řízení nebo přípravu prodeje/převzetí praxe.

Předmětem odhadu je tedy vždy hodnota, nikoliv cena. Cena je oproti hodnotě veličina zjistitelná až ex post, po uskutečnění obchodu. V krátkosti shrnuto to znamená, že „cena je to, co se skutečně platí, a hodnota je to, co za tuto částku kupující dostane“.

Poněkud paradoxně je stále ještě možné se setkat s tím, že někteří oceňovatelé vystavují tzv. „cenové posudky“ o „ceně praxe“. Pokud vám někdo bude takový dokument předkládat, nečtěte vůbec dále, jedná se o nesmysl. Předmětem odhadu je vždy určitá kategorie hodnoty, dávající výsledku konkrétní interpretační náplň. Často vyvolává kontroverze také zaměňování pojmů ocenění a ohodnocení. Správné spojení je „ohodnocení lékařské praxe“, cílem je odhad hodnoty. Spojení „ocenění praxe“ a „ocenění podniku“ se v ČR traduje od 90. let 20. století a je podmíněno zejména historickými vlivy (podrobně jsem se problematikou terminologie zabýval v rámci textu Krabec, 2010). Zde budeme používat spojení „ohodnocení praxe“ a „ocenění praxe“ jako synonyma.

Lékařská praxe jako objekt ocenění:
Proč má hodnotu?

Lékařská praxe se vyznačuje jedním velkým specifikem oproti jiným typům podniků: osobou svého provozovatele. Ten je jedním z hlavních tvůrců dobré pověsti a ekonomické ziskovosti praxe, ale zřídkakdy jsou jeho odborné a ekonomické znalosti zároveň předmětem převodu. Co tedy vytváří hodnotu lékařské praxe? Na hodnotu je možno pohlížet z hlediska složek, které ji u lékařské praxe vytvářejí. Za co má smysl z hlediska kupujícího platit? Jednak může být ekonomicky smysluplné zaplatit za vybavení praxe (nainstalované funkční přístroje, instrumentárium, počítače, nábytek). Druhá část z hodnoty, která rovněž může být za jistých podmínek předmětem směny, je hodnota tzv. dobré pověsti praxe neboli goodwill. Jedná se o hodnotu danou tím, že praxe přináší svému provozovateli pravidelně peníze o určité výši (přesným vyčíslením se budeme dále podrobně zabývat). Je to dáno tím, že praxe má svoji klientelu, uzavřené smlouvy se zdravotními pojišťovnami, smlouvu nájemní, smlouvy se zaměstnanci. Toto vše přináší a do budoucna bude přinášet provozovateli praxe peníze. Z hlediska kupujícího může mít ekonomický smysl si tyto „budoucí peníze“ již nyní za určitou cenu zakoupit a poté je z podniku lékařské praxe čerpat. To je také princip, podle kterého je možno lékařskou praxi jako peníze přinášející celek oceňovat.

Pohled na praxi jako na „peníze přinášející entitu“ souvisí s vymezením obchodního závodu v zákoně č. 89/2012 Sb., občanském zákoníku, v platném znění. § 501 obsahuje definici hromadné věci: „Soubor jednotlivých věcí náležejících téže osobě, považovaný za jeden předmět a jako takový nesoucí společné označení, pokládá se za celek a tvoří hromadnou věc.“ § 502 definuje obchodní závod takto: „Obchodní závod (dále jen „závod“) je organizovaný soubor jmění, který podnikatel vytvořil a který z jeho vůle slouží k provozování jeho činnosti. Má se za to, že závod tvoří vše, co zpravidla slouží k jeho provozu.“ Lékařská praxe má povahu věci hromadné, obchodní závod je provozován podnikatelem, kterým může být fyzická i právnická osoba (viz § 420 a následující v zákoně č. 89/2012 Sb., občanském zákoníku, v platném znění).

Problém při stanovení hodnoty praxe spočívá v tom, že v budoucnu očekávané peněžní toky nejsou spojeny s nulovým rizikem a je možné, že nebudou novým vlastníkem obdrženy ve stejné výši, nebo budou případně obdrženy později, než je plánováno. Hodnota peněžního příjmu „přislíbeného“ v budoucnosti (s nikoliv stoprocentní pravděpodobností) pro vás bude tedy nižší než hodnota peněžního příjmu o stejné nominální výši obdržená ihned a bez rizika. Ve financích se hovoří o tzv. časové hodnotě peněz. Není smyslem této publikace zabývat se podrobnostmi, uveďme jen ilustrativní příklad.

Příklad

Představte si, že vám někdo nabízí 1 000 000 Kč za převzetí vaší praxe. Nabídka je taková, že praxi převedete ihned, ale platba se uskuteční až přesně za jeden rok. Kolik budete chtít po kupujícím zaplatit za jeden rok?

Pokud byste měli peníze ihned, mohli byste je investovat a získat kapitálový výnos (např. úroky). Dejme tomu, že investujete prostřednictvím vaší banky při pětiprocentní úrokové sazbě za rok (pro jednoduchost v reálných hodnotách bez uvažování vlivu inflace a zdanění), tedy získáte:

1 000 000 + 1 000 000 Kč × 0,05 = 1 050 000 Kč

Situace je v obou případech stejná. Bance, stejně tak jako kolegovi, poskytujete v podstatě roční půjčku. Po roce si své peníze vyzvednete. Vzhledem k tomu, že kupující kolega bude zatížen vyšším úvěrovým rizikem než banka (je pravděpodobnější, že vám peníze po roce vrátí banka než kolega lékař), budete chtít vydělat ještě více než oněch 5 procent. Ekonom by řekl, že uplatníte tzv. rizikovou prémii. Dejme tomu, že riziková prémie odměňující vás za podstupované úvěrové riziko bude 7 procent. Výpočet je jednoduchý:

1 000 000 + 1 000 000 Kč × (0,05 + 0,07) = 1 120 000 Kč

1 120 000 Kč je částka, kterou budete chtít od kolegy po roce vyplatit.

Stejná logika se uplatňuje při ocenění podniku lékařské praxe. Kolik peněz mi bude praxe přinášet a v jakých časových okamžicích mohu tyto příjmy očekávat? Pokud bych tedy chtěl koupit praxi, která mi po jednom roce přinese 1 120 000 Kč, a požaduji, aby s ohledem na riziko byla výnosnost mojí nyní činěné investice 12 procent za tento jeden rok, kolik bych měl zaplatit? Právě 1 000 000 Kč, neboť při investici této sumy peněz je splněna rovnováha 1 000 000 = 1 120 000/(1 + 0,12).

Účel ocenění, kategorie, typ ahladina hodnoty

Kdy je ocenění lékařské praxe potřeba? Vzásadě je možno identifikovat dva okruhy případů, kdy se lékařská praxe oceňuje. Do první skupiny spadají případy, kdy je ocenění vyžadováno. Typicky se jedná oocenění vrámci dědických adaňových řízení nebo opřípady, kdy je ocenění vyžadováno ze zákona, např. uocenění nepeněžitých vkladů, kdy je praxe vkládána jako fungující obchodní závod do nově zakládané právnické osoby – společnosti sručením omezeným. Druhou skupinu případů tvoří situace, kdy je užitečné aekonomicky výhodné si „dobrovolně“ nechat ocenění praxe zpracovat. Zde se typicky jedná oocenění praxe za účelem jejího ekonomického řízení, tzn. provozovatele praxe zajímá, jakou má jeho majetek hodnotu akde existují rezervy pro její navyšování. Dále se jedná opřípady nákupu aprodeje praxe aoceňování vrámci vypořádání společného jmění manželů.

Vzhledem ktomu, že se potřeby pro ocenění pravidelně apoměrně často opakují aúčel ocenění je vždy podle potřeby stejný či obdobný, vznikly tzv. standardy hodnoty. Jedná se okodifikaci vpraxi osvědčených aodbornou veřejností uznaných pravidel pro stanovení různých kategorií (typů) hodnot ve vazbě na příslušný účel ocenění. VČR se pro oceňování podniků nejvíce uplatňují Mezinárodní oceňovací standardy (IVS, 2013). Tyto standardy hodnoty dále obsahují kategorie hodnoty, tedy určitou typizaci hodnot, odhadovaných pro určitý účel, určitými metodami, za určitých předpokladů az hlediska různých subjektů. Subjekt ocenění je velmi důležité jasně definovat, protože hodnota praxe bude zřejmě jiná pro stávajícího provozovatele anapř. pro banku, ukteré bude žádat oúvěr apraxe bude sloužit jako zástava.

Mezinárodní oceňovací standardy definují následující kategorie hodnoty majetku:

■ tržní hodnota

■ investiční hodnota

■ reálná hodnota (fair value)

■ speciální hodnota

■ synergická hodnota

Co tyto kategorie hodnoty vyjadřují, kdy akým budou použitelné? Orientace vkategoriích hodnoty je užitečná proto, že nás chrání před zbytečnými nedorozuměními vsituaci, kdy při prodeji praxe nebo při rozvodovém vypořádání před soudem je argumentováno hodnotami pro daný účel naprosto nevhodnými anepoužitelnými.

Neexistuje nic jako „objektivní hodnota“ majetku, kterou by byl schopen odborník (znalec) exaktně vypočítat. Existují jen více či méně přesné možnosti odhadu stím, že platnost výsledné částky je podmíněna splněním předpokladů jejího odhadu adodržením řádného metodického postupu. Tyto předpoklady vyplývají buď přímo ze standardizace zvolené či zadané kategorie hodnoty, nebo je činí sám oceňovatel. Dále platí, že hodnota praxe je interpretovatelná jen tehdy, když známe kromě (i) účelu ocenění i(ii) jednoznačnou ekonomickou aprávní definici objektu ocenění (tj. lékařské praxe) a(iii) definici subjektu, zjehož hlediska apodle jehož potřeb je na hodnotu majetku pohlíženo. Důležité je, aby si jak oceňovatelé, tak iuživatelé výsledků ocenění byli dobře vědomi těchto podmínek vymezujících platnost, interpretovatelnost apoužitelnost odhadnuté částky. Uveďme nyní standardizované kategorie hodnoty azabývejme se jejich použitím.

Tržní hodnota

„Tržní hodnota je odhadnutá částka, za kterou by měl být majetek směněn kdatu ocenění mezi dobrovolným kupujícím adobrovolným prodávajícím při transakci mezi samostatnými anezávislými partnery po náležitém marketingu, ve které by obě strany jednaly informovaně, rozumně abez nátlaku“ (IVS, 2013, odst. 29, s. 18).

Jedná se tedy oodborný odhad hodnoty aktiva, ukterého nejsou známy kdatu ocenění přímo cenové kotace (např. na burze), ale pro které existuje funkční národní či mezinárodní trh, na němž se tento typ aktiva běžně prodává akde existuje soutěžní prostředí. Proto je zapotřebí odborníka se znalostmi tohoto trhu, aby byl schopen odhadnout tržní hodnotu jako pravděpodobnou cenu, za kterou by se dané aktivum kdatu ocenění za daných podmínek, pro trh standardním způsobem, zobchodovalo.

Nutnou podmínkou pro odhad tržní hodnoty podle IVS je dále prokázání splnění předpokladu nejvyššího anejlepšího využití daného aktiva (highest and best use). To znamená takového využití, které maximalizuje ekonomický potenciál aktiva apřitom je možné, právně přípustné afinančně realistické, ato vše zhlediska typického tržního účastníka.

Co to znamená pro ocenění lékařské praxe? Je tržní hodnota vůbec spolehlivě určitelná? Pro lékařské praxe vČR je odhad tržní hodnoty výrazně znesnadněn neexistencí transparentní aprůkazné evidence transakčních cen, za které byly praxe vnedávné době převáděny (oproti např. SRN, kde taková evidence existuje). Další omezení představuje skutečnost, že nejsou známy podmínky, za kterých kpřevodu došlo, čili tzv. struktura transakce. Nevíme tedy, za co se konkrétně platilo (soubor věcí movitých, závod fyzické osoby, obchodní podíl vobchodní korporaci), jaké byly platební podmínky, jaká práva, povinnosti azáruky obsahovala převodní smlouva, ani další informace. Je zřejmé, že způsob provedení transakce má na výši realizované ceny podstatný vliv. Ztoho vyplývá, že ikdybychom věděli, za kolik se praxe dané specializace vurčitém období prodávaly, přesto by přímé srovnání hodnotových ukazatelů mohlo být neproveditelné – předmětem směny byly sice „lékařské praxe“, ale zhlediska definice objektu ocenění azpůsobu prodeje se mohlo jednat onesrovnatelné situace. Typicky se odhad tržní hodnoty uplatňuje jen vpřípadech, kdy je tržní hodnota ve smyslu IVS odhadnutelná, nejčastějším účelem ocenění při volbě kategorie tržní hodnoty je odhad pravděpodobné ceny prodeje/nákupu praxe.

Pro úplnost poznamenejme, že tržní hodnota je pojmově definována iv českém zákoně č. 563/1991 Sb., oúčetnictví, vplatném znění, kde § 27, odst. 5 přímo uvádí: „Tržní hodnotou se rozumí hodnota, která je vyhlášena na evropském regulovaném trhu nebo na zahraničním trhu obdobném regulovanému trhu.“ Jedná se tedy otrochu odlišnou definici, ale vzásadě vystihující podstatu této kategorie hodnoty.

Investiční hodnota

Reálná hodnota (fair value)

Reálná hodnota se uplatňuje nejčastěji při:

■ odhadu pravděpodobné směnné hodnoty (value in exchange) uaktiv, pro která neexistuje dostatečně likvidní, transparentní, soutěžní trh scenovými kotacemi astandardním způsobem provádění obchodů, anejsou tedy splněny podmínky pro odhad hodnoty tržní,

■ soudních sporech, kde je nutno zohlednit specifika daného případu; zejména ulékařských praxí bude totiž nutné zohlednit skutečnost, že – až na řídké výjimky – praxe provozovaná jedním zmanželů bude mít zcela jinou hodnotu (kategorie investiční či případně speciální hodnoty) pro tohoto provozovatele než pro druhého zmanželů.

Speciální hodnota (special value)

Synergická hodnota

■ Majetkový, kdy je hodnota odvozena zvýše hodnoty jednotlivých složek majetku.

■ Srovnávací, kdy je hodnota vyvozena ze srovnání cen uobdobného majetku.

■ Výnosový, kdy je na hodnotu majetku pohlíženo přes množství peněz, které bude svému vlastníkovi vbudoucnu přinášet.

■ Hodnota brutto (firm value, entity value) říká, jakou hodnotu má podnik jako celek (hodnota souboru aktiv krytých prostředky vloženými vlastníky podniku aprostředky vypůjčenými od věřitelů).

■ Hodnota netto (equity value) je odvozena od hodnoty brutto tak, že se propočítá pouze hodnota, kterou podnik vytváří pro své vlastníky (po uspokojení nároků věřitelů).

Aktiva

Pasiva

vlastní kapitál