Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Dagmar Lahnerová

Asertivita pro manažery
Jak využít pozitiva asertivní komunikace k dosažení svých cílů
2., rozšířené vydání

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 4975. publikaci

Odpovědné redaktorky Mgr. Andrea Bláhová, Mgr. Irena Koušková
Sazba Václav Ječmínek
Počet stran 192
Druhé vydání, Praha 2012
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2012
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4406-3

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8331-4 ve formátu PDF
ISBN 978-80-247-8332-1 ve formátu EPUB

O autorce

Mgr. Dagmar Lahnerová

Vystudovala obor právo sociálního zabezpečení na Právnické fakultě Masarykovy univerzity v Brně a obor sociální politika a sociální práce se zaměřením na personální management na Fakultě sociálních studií tamtéž. Praktické zkušenosti získala v obchodní sféře na pozicích obchodního zástupce, vedoucí obchodního týmu a oblastní manažerky obchodního týmu. Od roku 1998 se věnuje vzdělávání dospělých. Jako nezávislá lektorka vzdělávání dospělých se specializací na soft skills, tedy měkké dovednosti, působí od roku 2003. V současné době se věnuje výzkumu možností využití kreditního systému ECTS i v jiné sféře vzdělávání než akademické.

Úvodní slovo k druhému vydání

Když mě asi před půl rokem oslovilo nakladatelství Grada Publishing s nabídkou, že by měli zájem o přípravu druhého vydání Asertivity pro manažery, byla jsem mile překvapená. Vím, že na trhu je bezpočet knih, příruček a návodů, jak zvládnout mezilidskou komunikaci. Je těžké si vybrat tu správnou právě pro sebe. Někdo potřebuje přesný návod krok po kroku, a někomu stačí jen ukázat směr. Mým záměrem bylo a stále je podat ucelený přehled možností, které asertivní chování v interpersonální komunikaci poskytuje, především v oblasti manažerských dovedností. Ovšem množství a hloubku využití předložených informací chci nechat na každém zvlášť, protože jsem přesvědčená, že každý má mít svobodu v rozhodnutí, zda a nakolik chce tento způsob chování a jednání praktikovat. Proto jsem i formu volila takovou, aby byla přístupná co nejširšímu spektru čtenářů bez toho, že by utrpěla kvalita a relevantnost informací.

V nových kapitolách, o které je rozšířeno toto vydání, jsem chtěla vyjádřit své přesvědčení, že zamyslet se nad svým chováním má smysl v každém věku. Nikdy není pozdě na přehodnocení svých názorů a postojů, zvláště když se nám dostane nového podnětu, třeba v podobě zázraku zrození lidského života.

Úvod

Mé první setkání s asertivitou nebylo zrovna nejšťastnější. Na jednom z prvních školení na počátku devadesátých let, které jsem absolvovala jako obchodní zástupce, nám byly předloženy techniky asertivního chování jako zázračné metody vyřešení všech problémů, včetně celosvětového míru. Upřímně řečeno, nechovala jsem tenkrát v tento způsob komunikace přílišnou důvěru.

Znáte to: pokažená gramofonová deska – stále opakujte svůj požadavek. Selektivní ignorování – nevšímejte si toho, co kdo říká. Bylo to zajímavé, pro většinu z nás i nové, ale příliš jsme si s tím nevěděli rady. Kdy je to vhodné použít a kdy ne? Co dělat, když mi to nepřipadá přirozené? Musím vždy krotit svůj temperament? A není to vlastně přetvařování?

Na tyto a další otázky jsem hledala odpovědi po několik dalších let. Někdy pomohla literatura, jindy příklad nebo vlastní zkušenost. Srovnávala jsem teoretické poznatky se skutečným životem.

Jednou se mi stala trochu nepříjemná příhoda: kupovala jsem si v předprodeji jízdenku na autobus, když tu se přede mě k okýnku „vecpal“ jakýsi muž a bez sebemenší omluvy nebo zdůvodnění začal projednávat s obsluhou svůj požadavek. V prvním okamžiku se ve mně vzedmula vlna emocí a já jsem se už už nadechovala, že dotyčnému pěkně od plic řeknu, co si myslím o něm i jeho chování. A najednou, jako by mě osvítil Duch svatý, mě napadl jiný způsob, jak obhájit své právo. Usmála jsem se na něj a řekla: „Asi máte moc naspěch, já to chápu, ovšem je nás tady víc a nevím, jestli se mnou ostatní budou souhlasit. Možná, když se jich zeptáte, že vám to sami vysvětlí.“ Pán se zarazil, nevěřícně se na mě podíval, potom se usmál a řekl: „Promiňte.“ Jediné slovo, nic víc. Nezačal vysvětlovat, že spěchá nebo že mu ujede autobus. Spořádaně si stoupl na konec řady, nijak zvlášť dlouhé. A já jsem si uvědomila, co jsem udělala. Podnikla jsem první krok k asertivnímu sebeprosazení.

Heuréka, funguje to!

A začala jsem se asertivitou i jejími možnostmi zabývat intenzivně a cíleně.

Dnes je již situace poněkud jiná. Většina z nás pojem asertivita zná a má jistou úroveň vědomostí o tom, čeho lze její pomocí dosáhnout. Ovšem stejně jako já před lety, i dnes je pořád ještě hodně lidí, kteří neměli možnost využít dobrodiní tohoto způsobu mezilidské komunikace. Možná proto, že jim informace nebyly podány vhodnou formou nebo proto, že jsou přesvědčeni o jiném způsobu komunikace jako jediném možném k prosazení svých názorů.

Tato kniha je určena pro manažery, protože při vedení a řízení lidí z pozice manažera je schopnost umět využít pozitiva asertivní komunikace k dosažení cílů právem považována za prioritní. Současná manažerská asertivita samozřejmě staví na základech otce asertivity Andrewa Saltera. Specifika vyplývají například z toho, kde se na žebříčku firemní hierarchie manažer nachází, nakolik je situace krizová nebo jak moc se liší názory manažera od názorů jeho podřízených.

Proces změny bývá často bolestný a ne vždy vidíme přínos hned na první pohled. Pokud se ta změna týká nás a našeho chování, je to ještě složitější. Doufám, že právě tato kniha přispěje k tomu, aby zrovna váš proces změny byl z těch hladších a jednodušších.

Hlavní myšlenky asertivity

„Co dosud není, nebylo dost chtěno.“

Vtéto kapitole se budeme věnovat tématům:

♦mezilidská komunikace;

♦ asertivita ajejí východiska;

♦ smysl asertivního jednání;

♦ základ, předpoklady aefekty asertivního chování;

♦ přínos asertivity vmezilidských vztazích.

Mezilidskou komunikaci chápeme jako výměnu asdělování informací. Je to interakční proces, který vztahy iosobnostní proměnné nejen odráží avyjad- řuje, ale také je spoluutváří; ato kdobrému, neutrálnímu, ovšem také ke špatnému cíli. Můžeme si představit perfektně komunikačně vybaveného manipulátora, který dovede jasně asprávně sdělit to, co má na mysli, adokáže ovlivnit nemálo lidí tak, aby sloužili jeho záměrům. Vůbec to ale nemusejí být záměry bohu či lidem libé. Jinak řečeno: také komunikační dovednosti – obdobně jako leckteré jiné – nelze oddělovat od lidských hodnot.

Jednou zmožností, jak využít potenciálu vlastních lidských hodnot, je právě asertivita.

Asertivní jednání vychází zpředpokladu, že je možné osvojit si schopnosti, dovednosti atechniky, které nám umožní překonat působení emocí adíky tomu efektivně vyjádřit své zájmy, potřeby, pocity apostoje. Asertivní jednání umožňuje kontrolovat vlastní chování azachovat si sebeúctu itehdy, když pociťujeme úzkost nebo máme dojem, že situaci přestáváme zvládat.

Smyslem asertivního jednání je získat zdravé sebevědomí auchovat si ho.

Základem asertivního jednání je:

• jasná formulace cílů;

• otevřená, nezáludná apřímá komunikace;

• schopnost ukázat, že chápete pohled na věc, který zastává druhá strana;

• schopnost neustupovat vpodstatných věcech ajednat pružně tam, kde je to vhodné.

Asertivní jednání vám umožní:

• získat představu operspektivách;

• lépe poznat sebe sama;

• omezit rizika asnížit nejistotu;

• získat vyhraněnější image.

Co znamená asertivní jednání?

• Uvědomovat si své jednání, nést za něj odpovědnost amít ho pod kontrolou;

• rozhodnout se, co chci vdané situaci získat – stanovit si cíle;

• naslouchat druhým, vnímat achápat jejich pocity, potřeby ipostoje;

• hledat analézat vzájemně přijatelná řešení;

• otevřenou apřímou komunikaci.

Jaké jsou efekty asertivního jednání?

• Srozumitelné vyjádření svých zájmů, potřeb, pocitů apostojů;

• kontrola nad vlastním chováním;

• zachování sebeúcty ive stavu úzkosti;

• respekt kpocitům apotřebám druhého;

• lepší sebepoznání;

• vyhraněnější osobní image;

• snížení nejistoty.

Kdy použít asertivní jednání?

• Při zvládání pracovních konfliktů;

• při vedení amotivování lidí;

• při vystupování na poradách;

• při poskytování apřijímání zpětné vazby;

• při vyjednávání;

• vždy, kdy není vhodné dát průchod svým negativním pocitům.

Co je potřeba umět?

• Znát sám sebe;

• jasně formulovat cíle;

• efektivně komunikovat;

• aktivně naslouchat;

• umět zvládat konflikty;

• umět zvládat stres;

• kreativně reagovat.

1.1 Poznej sám sebe

Při každém kontaktu sdruhými lidmi na ně vždy nějak působíme aoni si onás utvářejí jistý „obraz“. Do jaké míry je či není tento „obraz“ vsouladu stím, jak vidíme sami sebe? Jak se „vidíme“ ajak nás vnímají druzí? Ajelikož nám jde oasertivní komunikaci, můžeme otázky zúžit: Jak se „komunikačně vidíme“ ajak vnímají naše komunikační chování lidé vnašem okolí?

Nabízím vám cvičení, které má dvě části: dotazník (a) pro vás adotazník (b), ojehož vyplnění požádejte někoho, kdo vás delší dobu zná. Bylo by nejlepší, aby dotazník vyplnil sám, bez vaší přítomnosti. Vhodné je požádat například blízkého přítele, naopak nedoporučuji požádat otuto službu nadřízeného nebo podřízeného spolupracovníka.

Takže, vezměte si do rukou následující tabulky adejte se do toho.

Cvičení: Jak se komunikačně „vidím“

Dotazník a): Jak se vidím

Odhadněte, zda ado jaké míry se pro vás hodí uvedené charakteristiky, aodpovědi zaznamenejte do příslušného sloupce. Pokud možno se vyhýbejte odpovědi „nevím“.

Vidím se jako člověk, který…

ano

spíše ano

nevím

spíše ne

ne

1. umí druhého „podržet“, povzbudit

2. podává jasné informace

3. umí řídit, organizovat

4. ponechává velký „komunikační“

prostor druhému

5. umí přesvědčit

6. otevřeně vyjadřuje city

7. má smysl pro humor

8. umí zúčastněně naslouchat

9. je rozumný, racionální

10. je empatický, umí se vcítit

11. dovede se prosadit

12. je upřímný, mluví „na rovinu“

13. rychle naváže kontakt

14. umí poradit

15. je citlivý, zranitelný

16. je tolerantní

17. zastává pevné morální principy

18. je motoricky (mimicky,

gestikulačně) živý

Dotazník b): Jak mě vidíš

Odhadni, prosím, zda ado jaké míry se na mne hodí uvedené charakteristiky, aodpovědi zaznamenej do příslušného sloupce. Pokud možno se vyhýbej odpovědi „nevím“.

Vidím tě jako člověka, který:

ano

spíše ano

nevím

spíše ne

ne

1. umí druhého „podržet“, povzbudit

2. podává jasné informace

3. umí řídit, organizovat

4. ponechává velký „komunikační“

prostor druhému

5. umí přesvědčit

6. otevřeně vyjadřuje city

7. má smysl pro humor

8. umí zúčastněně naslouchat

9. je rozumný, racionální

10. je empatický, umí se vcítit

11. dovede se prosadit

12. je upřímný, mluví „na rovinu“

13. rychle naváže kontakt

14. umí poradit

15. je citlivý, zranitelný

16. je tolerantní

17. zastává pevné morální principy

18. je motoricky (mimicky,

gestikulačně) živý

Teď, když máte před sebou oba vyplněné dotazníky, můžete porovnávat podobnosti či rozdíly. Zaměříme se především na ty oblasti, kde se naše hodnocení výrazně liší od hodnocení ostatních. Většinou se jedná orozdíl mezi naším kladným ajejich záporným hodnocením. Tyto rozdíly podrobíme důkladné analýze:

• Proč si to omně druzí myslí?

• Mají se mnou takové zkušenosti, že mě takto vnímají?

• Vjaké konkrétní situaci jsem se tak projevil?

• Včem se mohu změnit?

• …

Příběh

Ondřej Nový vyhrál výběrové řízení na místo manažera obchodního týmu. Dostal se tak do situace, kdy se jeho ještě nedávno kolegové najednou stali jeho podřízenými. Na novou práci se velmi těšil, protože již dlouho pociťoval potřebu profesního postupu. Pozice obchodního reprezentanta jej pomalu přestala uspokojovat. Po jmenování pozval své kolegy na přátelské posezení vnedaleké vinárně: „To musíme oslavit, dámy a pánové, takže vpět vedle uKonvice, už mám zamluvený stůl!“ Byl proto velmi překvapený, když skoro polovina pozvaných odmítla přijít.

Důvody byly různé: jeden slíbil manželce, že sní půjde nakupovat, druhý musel vyzvednout syna zhokejového tréninku, další jen utrousil, že se mu to zrovna nehodí. Ostatní sice přišli, ale zábava se nějak ne ane rozběhnout. Nálada klesla na bod mrazu aOndřej se vzrůstající nevolí sledoval, jak kolegové jeden po druhém súlevou odcházejí. Po hodině zůstal ustolu jen sjedním kolegou. Rozhovor vázl, až to Ondřej nevydržel azeptal se: „Nevíš, co se dnes sostatními stalo? Jindy mají času dost, adnes jako by se do všeho museli nutit.“

„To je dobře, že to říkáš, já už taky budu muset…“ dostalo se mu odpovědi. Atak zůstal Ondřej ve vinárně sám, když vtom vešel jeho bývalý spolužák Pavel. Na škole byli nerozlučná dvojice, jejich cesty se rozešly až po maturitě. Ondra zvolil studium ekonomie, Pavel se kpřekvapení všech dostal na DAMU. Přestože se více než deset let neviděli, vkontaktu byli stále. Informovali se navzájem osvých úspěších, ozměnách vživotě, dětech, atak jim připadalo, jako by se rozešli včera. Po nezbytných otázkách typu „Jak se máš, co doma, všichni zdraví?“ se nezbytně dostali kOndřejovu povýšení. Pavel mu naslouchal, občas pokývl hlavou apak se zeptal: „Ty opravdu nevíš, co se stalo?“ Když Ondřej rozladěně odpověděl, že ne, jen nevěřícně zakroutil hlavou: „ Ato jim chceš dělat manažera? Když nezvládneš základní principy komunikace slidmi vtýmu, dlouho se tam neudržíš. Buď tě vyštvou, nebo utečeš sám.“

„A co mám podle tebe dělat? Jsem nejlepší prodejce za poslední dva roky, takové výsledky, jako mám já, nemá žádný znich. Měli by se ode mě učit. To se jim mám omluvit za to, že jsem dobrý?“

Pavel sáhl do své aktovky avytáhl pár listů. „Tohle vyplň, ale opravdu upřímně, nesnaž se dělat lepší. Buď sebekritický. Já to vyplním taky apak budeme hned vědět, co dál.“ Apoložil na stůl naše dotazníky.

Takto to dopadlo:

já

druzí

ano

spíše ano

nevím

spíše

ne

ne

ano

spíše

ano

nevím

spíše

ne

ne

1.

x

x

2.

x

x

3.

x

x

4.

x

x

5.

x

x

6.

x

x

7.

x

x

8.

x

x

9.

x

x

10.

x

x

11.

x

x

12.

x

x

13.

x

x

14.

x

x

15.

x

x

16.

x

x

17.

x

x

18.

x

x

Ondřej se viděl jako člověk bezproblémový voblasti komunikace sostatními, přímý, rozhodný, ale přátelský aochotný pomoci ostatním. Vemocionální rovině se viděl spíš jako tvrdší typ, protože podle něj jsou city projevem slabosti ado práce nepatří.

Pavlův pohled byl trochu jiný. Viděl Ondřeje jako člověka zaměřeného především na sebe, na uspokojení vlastních požadavků. Dosažení cíle asplnění úkolu jsou pro něj prvořadé, mezilidské vztahy jsou až na druhém místě.

Témata kzamyšlení

• Ve kterých oblastech komunikace má Ondřej rezervy?

• Co rozhoduje oúspěchu manažera: technologické znalosti (znalost technologií, technik, metod, programů apostupů), nebo sociální dovednosti manažera (sebe- uvědomění, seberegulace, sebemotivace, komunikace)?

Kde se stala chyba?

• Ondřej se zaměřil na oslavu svého povýšení, aniž si uvědomil, co může tato změna znamenat pro jeho kolegy. Změna statutu vrámci týmu je závažný proces – úroveň komunikace mezi kolegy je jiná než mezi nadřízeným apodřízeným. Ondřej neprojevil dostatek empatie, nevcítil se do postavení druhých.

• Nedal druhým možnost vyjádřit se kpozvání na oslavu, postavil je před hotovou věc aodmítnutí bral jako osobní urážku. Prosazoval svůj záměr bez ohledu na druhé. Nerespektoval pocity apotřeby druhých.

• Nehledal řešení přijatelné pro všechny.

1.2 Rozdíly mezi agresivním, pasivním aasertivním jednáním

Nyní se zamyslíme nad tím, čím se mezi sebou liší agresivní, pasivní aasertivní jednání. Často se totiž stává, že pojem asertivita je zaměňován sagresivitou aasertivní jednání je chápáno jako nekompromisní prosazování vlastních cílů bez ohledu na druhé.

Agresivní jednání

Člověk, který se vyznačuje agresivním jednáním, popírá, že by iostatní lidé měli nějaká práva. Uznává jen své potřeby apožadavky apro jejich splnění je ochoten takříkajíc „jít přes mrtvoly“. Navenek se tento způsob jednání může (ale nemusí) projevovat hněvem, nepřátelstvím, zastrašováním, tyranizováním, křikem, výhrůžnými promluvami ineverbálním chováním, nadávkami apřáním trestat nebo ponižovat.

PŘÍKLAD„Takže vážení, věnujte mi teď chvíli pozornost. Protože jsme pozadu splánem obratu, musíte teď všichni pořádně zabrat. Takže tímto okamžikem se ruší veškerá volna až do odvolání. Zapomeňte na pracovní dobu osm hodin denně, teď budete uklientů od rána do večera. Pokud by náhodou měl někdo nějaké námitky, nechá si je až na konec roku. Všichni rozuměli?“

Cítíte to také? Na první pohled by se dalo říct, že projev neobsahuje takové komponenty jako nadávky, hněv, křik, výhrůžky apodobně. Ovšem jen na první pohled. Manažer říká, že jsme splánem pozadu, ale zabrat musíte vy. Bez jakéhokoliv prostoru na vyjádření názoru těch, kterých se to týká, nastavuje pravidla hry, ovšem jen vrovině povinností.

Důsledky agresivního jednání: interpersonální konflikty, následný pocit viny, frustrace, špatná image před sebou samým, ztracené příležitosti, stres, pocit ztráty sebekontroly, neoblíbenost uostatních, osamělost aizolace, hněv. Mnohé ztěchto důsledků platí jak pro agresivního člověka, tak pro příjemce.

Pasivní jednání

Pasivní jednání jako opak agresivního ztělesňuje popření vlastních práv. Charakteristická je pro něj řeč těla (například sklopené oči), omluvné fráze, nepatřičné přijímání viny, používání submisivních výrazů jako „rád bych věděl, zda…“, „nemohl byste, prosím…“, „co byste řekl tomu, kdybych třeba…“, „vadilo by vám hodně, kdybych…“ a„samozřejmě, to opravdu není tak důležité…“. Takové chování vychází zpřesvědčení, že potřeby druhých mají vždycky přednost; vše probíhá ve stylu ustupování asebezapírání.

PŘÍKLAD„Prosím vás, já bych teď svámi chtěl probrat otázku plánu obratu. Já vím, vy už pospícháte domů, tak že bychom to třeba nechali až na zítra? Víte, kdyby vám to nevadilo, já bych vám do zítřka udělal takový rámcový nástin, jak bych si to představoval. Ale jistě, Karle, jen běž, já ti to zítra vysvětlím…“

Jak se vám líbí takový manažer? Chtěli byste sním spolupracovat? Nebo byste jím dříve či později začali pohrdat?

Důsledky pasivního jednání: interpersonální konflikty, deprese, bezmocnost, špatná image před sebou samým, ubližování sobě samému, ztracené příležitosti, stres, pocit ztráty sebekontroly, neoblíbenost uostatních isebe sama, osamělost aizolace, pocit hněvu na vlastní osobu.

Asertivní jednání

Konečně se dostáváme ktolik proklamované asertivitě. Asertivní jednání se vyznačuje respektováním vlastních práv jednotlivce stejně jako práv ostatních. Asertivního člověka poznáme podle sebejisté řeči těla (například přiměřený oční kontakt, uvolněný, ale vzpřímený postoj) ajasného vyjádření potřeby mluvčího při současném uznání potřeb těch druhých. Efektivita asertivního jednání spočívá vtom, že člověku umožňuje sdělovat myšlenky sebejistě apřímočaře. Zanechává dobrý pocit ve všech zúčastněných anikdo se necítí ohrožen.

PŘÍKLAD„Přátelé, sešli jsme se, abychom probrali otázku plánu obratu na toto čtvrtletí. Informace jste dostali všichni předem, takže víte, že na tom teď nejsme splněním zrovna nejlépe. Mám tady několik možností, co stím můžeme udělat, ovšem nejdřív mě zajímá váš názor. Jak to vidíte vy? Co je příčinou takového propadu? … Ano, toto je velmi zajímavá informace, škoda, že jsme ji neměli dřív. Jak ji teď můžeme využít? … Jsem rád, že se shodujeme vzákladním postupu. Doplníme jej odalší možnosti, které máme kdispozici… Je to reálné? … Takže si to shrneme…“

Vtomto případě se manažer nezříká odpovědnosti za vyřešení vzniklé situace, současně však dává prostor těm, kterých se to týká, aby se vyjádřili kvěci apředložili své názory anávrhy. Vzbuzuje vnich pocit týmové solidarity. Přivlastňuje si problém pomocí vyjadřování se vplurálu. Umožňuje participovat na vedení společnosti stejně jako na jejích výsledcích. Jasně stanovuje cíl, kterého chce stýmem dosáhnout, ipodmínky, za kterých je dosažení reálné.

Důsledky asertivního jednání: napomáhá řešení problémů, vytváří základ pro sebereflexi, přináší pocity uspokojení, vytváří amaximalizuje příležitosti pro rozvoj, přispívá ke stabilizaci interpersonálních vztahů.

Příběh

Vraťme se teď knašemu příběhu: Ondřej se díval na Pavlovo hodnocení azdálo se, že nevěří vlastním očím. „To nemyslíš vážně? Takže podle tebe jsem netolerantní, necitlivý anekomunikativní individuum! Tedy od tebe bych to nečekal!“ Ondřej si ani nevšiml, že postupně zvyšuje hlas. Několik lidí se po nich od ostatních stolů ohlédlo. „No co je, to už se ani nesmím bavit?“ Ondřej se pomalu přestával kontrolovat.

„Počkej, třeba je to úplně jinak, než se to na první pohled jeví. Podívej, já úplně chápu, že ses na mě naštval. Dej mi možnost, abych ti vysvětlil, jak to vidím já. Anavíc, není lepší, když ti něco podobného řeknu já, než aby ses to případně dozvěděl od lidí vpráci?“ Ondřej pomalu přikývl.

„Takže, nejdřív se zaměříme na to, včem se shodneme. Ve své branži jsi odborník. Máš organizační talent, jsi aktivní, je na tebe spolehnutí. Jsi přesvědčivý amáš přirozenou autoritu. Na tomhle budeme stavět. Souhlas?“ Opět pouhé přikývnutí. „No ateď, kde máš rezervy. Co myslíš, včem by ses mohl zlepšit?“

Ondřej chvíli přemýšlel apak začal: „Vlastně máš docela pravdu, když se nad tím zamyslím, nejsi první, kdo mi něco takového naznačil.“

„Jak to myslíš?“

„Párkrát se mi stalo, že jsem ztratil klienta, protože jsem se pořádně nezajímal oto, co chce. Kdybych ho víc poslouchal, určitě bych našel způsob, jak mu vyhovět.“

„Vidíš astvými kolegy je to stejné. Taky jim svým způsobem něco prodáváš, akdyž nebudeš vědět, co potřebují, tak neuspěješ. Už víš, co potřebují?“

„Jistotu, že se můj vztah knim nezměnil? Že si nezačnu hrát na velkého bosse? Ale já se teď už přece nemůžu chovat úplně stejně. Mám teď zodpovědnost iza ně, nejen za sebe.“

„To je sice pravda, ale uvědomují si to? Mluvil jsi snimi otom?“

„Nemluvil. Na nic jsem se jich nezeptal, automaticky jsem předpokládal, že budou mít zmého postupu stejnou radost jako já. Aoni se zatím cítili ohrožení.“

„A co stím uděláš?“

„Udělám přesně to, cos udělal ty se mnou. Řeknu jim, jaká je situace, co zůstane stejné aco se změní. Zeptám se jich, jak to vidí oni. Apak si stanovíme jasná pravidla hry, přijatelná pro obě strany.“

„Skvělé, jenom jestli ti můžu poradit, nedávej jim ten dotazník. Určitě si dovedeš představit, jak by vypadaly odpovědi…“

Témata kzamyšlení

• Jaké prvky vykazovalo Ondřejovo jednání?

• Kdy došlo ke změně vjeho způsobu uvažování?

• Jak by vypadaly odpovědi vdotazníku, kdyby jej Ondřej dal kvyplnění svým podřízeným?

Zapamatujte si!

Nezapomínejme na druhého člověka aneb: „Co nechceš, aby činili jiní tobě, nečiň ty jim!“

Učme se kontrolovat své emoce.

Respektujme atolerujme iosobnost druhého.

Stručně aupřímně vyjadřujme své pocity.

Snažme se vidět sebe idruhého reálně.

Pokusme se poznat stanovisko druhého.

Naslouchejme druhému avyslyšme ho.

Važme si názorů druhých ajejich přesvědčení.

Nesnažme se zvítězit za každou cenu.

Učme se nacházet kompromis.

Přiznejme omyl apokoušejme se jej napravit.

Uvědomme si včas, co vlastně chceme.