Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Zuzana Pospíšilová

LESNÍ POHÁDKY

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5508. publikaci

Ilustrace Drahomír Trsťan

Odpovědná redaktorka Helena Varšavská

Sazba a zlom Antonín Plicka

Návrh obálky Drahomír Trsťan

Zpracování obálky Antonín Plicka

Počet stran 120

Vydání 1., 2014

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2014

Cover Illustration © Drahomír Trsťan

ISBN 978-80-247-4471-1

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Antonín Plicka

ISBN 978-80-247-9213-2 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-9214-9 (ve formátu EPUB)

Hlemýždí závody

Jolanka byla nejkrásnější hlemýždí slečna v celém lese. Přesto byla skromná a milá. S každým si ráda popovídala, každému ráda pomohla.

Když vyrostla a měla věk na vdávání, rozhodl její tatínek, že jí sám vybere ženicha. Stejně tak jako králové vybírají ženichy svým princeznám.

„Přece si nemůžeš vzít jen tak někoho?“ durdil se táta hlemýžď.

„Ale já mám ráda Hynka a nikoho jiného si nevezmu!“ plakala Jolanka.

„Uspořádám závody a ty si vezmeš toho nejrychlejšího. Chci, aby má vnoučata byla dokonalá. Po tobě krásná a po tvém muži rychlá.“

„Na mě ale nemyslíš. Co když budu celý život nešťastná?“ bránila se Jolanka. Ale tatínek jako by ji ani neslyšel.

Druhého dne zašel do redakce Lesního zpravodaje a tam podal své oznámení o konání závodu.

Když si Hynek Lesní zpravodaj přečetl, málem se mu zamotaly oči na stopkách. „Cože? To snad nemůže být pravda!“ brblal si sám pro sebe. Snažil se přesvědčit o tom, že je to jen nějaký žertík. Něco jako aprílová legrácka. Hned se vydal na cestu k Jolance.

Cestou míjel další hlemýždě, kteří už oznámení četli a teď pilně trénovali. Ferda se celý zpocený ploužil okolo pařezu, Julek posiloval s činkami a Dušan se dokonce pokoušel o kotrmelce.

„Ty netrénuješ?“ zeptal se ho Julek.

„Proč?“ zeptal se na oko nechápavě Hynek.

„Nečetl jsi zpravodaj? Závodí se o Jolanku. Každý ji chce za ženu!“ Pak se na chvíli odmlčel a dodal: „Já taky!“

Hynek byl rozladěný čím dál víc. Když dorazil k obydlí pod lopuchovými listy, uslyšel zoufalý pláč. Zazvonil na květ modrého zvonku, ale místo Jolanky se objevil její táta.

„Co tady chceš?“

„Chci Jolanku za ženu! Mám ji rád!“ řekl nebojácně Hynek.

Ale Jolančin táta ho hrubě odbyl: „Tak si ji musíš zasloužit!“

Další dny byl Hynek čím dál smutnější. Věděl, že s některými hlemýždi, kteří chodí každé ráno do posilovny, se měřit nemůže. Přemýšlel, jestli se má závodu vůbec zúčastnit. Kdyby ale nepřišel, brala by to Jolanka jako zradu.

Hynek se ploužil směrem z lesa. Na čerstvém lesním vzduchu ho nic nenapadlo. Doufal, že se tak stane alespoň u silnice.

Ze svahu pozoroval, jak se auta po silnici prohánějí velkou rychlostí. „Jak jen to dělají?“ divil se Hynek. „Taky svůj domek nosí na zádech a přitom se neplouží jako já! Půjdu to prozkoumat,“ rozhodl se nakonec a vyrazil směrem k autu, které stálo zaparkované na kraji silnice.

„Já jsem takové auto vlastně ještě nikdy zblízka neviděl,“ říkal si v duchu. Už v hlemýždí školce paní učitelky všechny malé šneky, hlemýždě a slimáky varují před automobily. Kdo se k nim přiblíží, přijde prý o život. Přesně tohle jim říkali.

Když byl u auta, chvíli zaváhal, ale pak si řekl, že stejně nemá co ztratit. Opatrně zalezl pod auto a rozhlížel se. Na podvozku bylo hodně hadiček, trubiček a jiných věciček. „To není fér!“ povzdychl si a ze zoufalství usnul.

Když se ráno probudil, byl celý špinavý. Ležel v loužičce podivné tekutiny, která rozhodně nevoněla.

„Co to je?“ divil se Hynek. V autech se nevyznal, tak netušil, že je to benzin. Najednou si s hrůzou uvědomil, že se už zítra konají závody, a proto je načase vyrazit, aby to nakonec neprošvihnul.

Najednou to s ním cuklo, jako když startuje formule. Místo ploužení vystřelil do kopce jako raketa. Zůstávala za ním pěšinka, jak svou rychlostí kosil trávu nebo mech. Jen tak tak stačil zastavit na borůvkové mýtince, kde se měly konat závody.

Nikdo si jeho ohromné rychlosti nevšiml. Šneci, kteří se ploužili kolem něj, akorát utrousili pár úšklebků nebo posměšných poznámek.

„Bojíš se, abys nezaspal, viď?“ Nebo: „Marná snaha, kámo, stejně vyhraju já!“ Nebo: „Pojď si změřit svaly!“

Hynek se s nikým měřit nechtěl. Dorazil na mýtinku a tam hodlal zůstat až do zítřka. Bál se, aby se mu ta jeho zázračná rychlost zbytečně nevyplýtvala. Zítra všem ukáže!

Druhého dne se začali scházet závodníci i diváci. Nechyběl ani pořadatel závodu a uplakaná Jolanka. Povzbudivě mrkla na svého Hynka a pak obličej zabořila do krajkového kapesníčku.

Někteří závodníci se před startovní čárou rozcvičovali, jiní se jen tiše soustředili. Závod byl dlouhý pět metrů. Ti nejrychlejší ho podle předpokladů měli zvládnout asi za hodinu.

„Vážení a milí,“ zahájil řeč pan Hlemýžď. Sešli jsme se tady, abychom vybrali Jolance ženicha. Bude to ten nejrychlejší z vás! Vítěz může být jen jeden. Proto se připravte ke startu, pozor, teď!“

Všichni šneci divoce vyrazili. Plazili se jeden přes druhého, aby získali co nejlepší startovní pozici. Jen Hynek zůstal stát. Když to Jolanka uviděla, rozplakala se ještě víc, ale pan Hlemýžď se jen spokojeně usmíval.

Když se startovní pole uvolnilo, Hynek vyrazil kupředu. Než se kdo nadál, už stál v cíli. A ani se přitom nezadýchal.

„Vítěz! Máme vítěze!“ volali šneci, kteří měli na starost hlídání cílové pásky. Jolanka se moc přemáhala, aby se podívala, koho si bude muset vzít za muže. Vůbec nemohla uvěřit vlastním očím, že to byl její milovaný Hynek. Hynek se otočil a za vteřinku byl u ní. Něžně ji políbil a Jolanka se na něj hezky usmála. „Tys to dokázal! Jsi můj hrdina!“

Ostatní závodníci byli sice zklamaní, ale na svatbu rozhodně přišli. Takovou slávu se spoustou dobrot si nemohli nechat ujít.

Když vyprchaly i poslední kapky benzinu, stal se z Hynka zase docela obyčejný hlemýžď. Jolance to ale vůbec nevadilo.

Lesní kniha

„Klidně.“

Table of Contents

Hlemýždí závody

Lesní kniha